DaLiSuNovostiStvarne Filmovi prikazuje... Uzbudljive vesti!
Da li je razvod zavrsen?
Da li se duh i nauka pokusavaju vezati jos jednom?
Da li crkva i laboratorija govore istu stvar?
Van maglovitih doba drevnosti-
potraga za bozanskim i potraga za znanjem o univerzumu-
marsirale rukom pod ruku.
Drevni Sumer - Postojao je bog astronomije,
bog hortikulture, bog navodnjavanja-
i svestenici u hramovima bejahu zapisivaci i tehnolozi-
otkrivajuci ova prostranstva znanja.
Drevna Grcka - Filozofi pitase pitanje zasto smo mi ovde,
i to razvi teoriju atoma, nebeskih kretanja i ljudske etike.
Srednjovekovna Evropa -
Zapadna crkva se uzdigla do pozicije vrhovne moci.
Tvorac kraljeva, zemljoposednik i pravoverac istini,
crkva je preuzela na sebe da budu jedan koji zna sve.
Versko nacelo bese zakon.
Ipak, nauka se pomerila napred-
i sada izazvala ovu dogmu, da je Zemlja centar univerzuma.
Kopernikus, Bruno i Galileo, svi su osetili tesku ruku crkve.
Tragedija!
[NECES imati drugog Boga osim mene - Evolucija-]
U nemogucnosti da i dalje odbacuje nauku-
crkva i nauka su podelile znanje ljudska nadstojanja.
Dekart je izmislio dualizam.
Crkva je imala nevidjeno,
nauka vidjeno.
I materijalizam je rodjen.
Jedno neprijatno primirje.
Naucnici vise nisu bili sputani-
I njihova reakcija bese osvetnicka.
Sve nevidjeno je fantazija, iluzija.
Mi smo samo prosto male masine koje se...
krecu u predvidjivom mehanickom univerzumu-
vodjeni strogim, neizmenljivim zakonima.
Crkva je uzvratila.
Bezdusni naucnici su osudjeni na pakao!
Darvin se suprotstavio. Tvorac je nista, nigde.
Mi smo slucajne mutacije,
prosto nosaci DNK-ine nepopustljive potrage za jos-
u besmislenom univrezumu.
A u medjuvremenu i nauka i religija su udarale glavom o zid.
Ako je sve mehanicno, a Bog je Sveti Stvoritelj,
sta onda mi ljudi treba da radimo?
Nauka je kopala jos dublje u mrtvi univerzum-
i spotakla se i otkljucala misteriju.
U coskicima prostora i vremena-
naucnici su pronasli neizmernu energiju-
i zaprepascujuce misterije.
Misterije koje sugerisu da smo svi spojeni,
da je stvarni univerzum u osnovi nestvaran.
Vreme i prostor su samo proizvod-
ove nematerijalnosti.
I danas, odbegli naucnici se susrecu sa verskim vodjama.
Debate koje guraju napred randevu nauke i duha se nagomilavaju.
Kao sto je 20. vek razorio vrata mehanistickom pogledu-
da li ce 21. vek srusiti celicni zid-
izmedju crkve i laboratorije?
Vas izvestac iz DaLiSuNovostiStvarne ... se odjavljuje.
Zecija rupa i koliko duboko i koliko daleko hocemo da odemo,
je ustvari koliko daleko, koliko zelis da otkrijes svoju pravu prirodu?
Alisa je otisla u zecju rupu gde je srela Ludog Sesirdziju.
Sesirdzija je bio lud.
I ideja je bila, zelis izaci iz zecije rupe nakon sto si usao.
Dakle, postoje dva nivoa nauke.
Postoji - postoji ludi deo, gde odes niz zecju rupu,
i postoji deo gde proveravas ludost svojih ideja,
nasuprot rigoroznim, strogim, procesima, nalik ludackoj kosulji.
Mislim da je interesantna stvar sa naukom,
interesantna stvar o fizici-
je da je to u osnovi nov i neobican nacin-
u pokusajima da se uhvatimo u kostac sa svetom.
Mislim da je eksperimentalni metod, koji je vazan samoj fizici,
veoma drugaciji posao od metoda otkrovenja,
ili metoda meditacije ili necega slicnog.
Ne mislim da je istina da na primer-
pristalice, naprimer, Budizma,
mogu da zamisle da promene svoja verovanja-
na osnovu rezultata nekih eksperimenata koje ljudi rade sa elektronima.
Zasto je ovaj ocigledni jaz izmedju crkve i nauke,
ili izmedju nauke i religije iznikao danas?
Mislim da su koreni toga veoma duboko-
zato sto verovatno ide unazad sve do osuda-
da nam neke od knjiga svetih pisama,
poput Knjige Postajanja koja razmatra pocetak,
ustvari govore o zacecima ovoga sveta.
Sad, u sustini, bilo koji biblijski ucenjak ce vam reci-
ovo nije novost- da Knjiga Postajanja-
nije bila namenjena da bude o zacetku ovoga sveta.
Ali su mnogi crkvenjaci verovali da ste u Knjizi Postajnja-
imali stvarne vesti uzivo, poput CNNa,
o pocecima nastanka.
I zato ste imali mnoge ljude kroz vekove,
poput cuvenog Nadbiskupa Jamesa Usshera iz Irske u 1650,
koji je sabrao sve godine svih patrijarha unazad-
i izracunao, na svoje licno zadovoljstvo,
da se stvaranje sveta desilo-
4004 godine pre nase ere, 17. septembra u 9:00 sati ujutro.
Ja mislim da mora postojati naucno objasnjenje duhovnosti.
I mislim da nije postojalo nijedno dobro sve do skoro.
za mene jedino koje ima smisla je da-
svest, Povrsne vrednosti, dobrota, istina,
koje postoje na ovom osnovnom nivou prostor-vremenske gaometrije,
mogu uticati na nasa delovanja ako smo otvoreni prema njima-
i povezuju nas sa drugim bicima-
u jedan zajednicki univerzum.
KOJI K@#!* UOPSTE ZNAMO!?
Koji k@#!* !? Niz zeciju rupu
Nauka stvara price po kojima zivimo-
i nauka nam je rekla vrlo sumornu pricu.
Rekla nam je da smo mi neka vrsta geneticke greske,
da mi imamo gene koji nas koriste, u sustini,
da bi oni napredovali ka sledecoj generaciji-
i da mi nasumicno mutiramo.
Receno je da smo mi van naseg univerzuma,
da smo sami, da smo odvojeni-
i da smo mi neka vrsta usamljene greske-
na usamljenoj planeti u usamljenom kosmosu.
I to informise nas pogled na svet.
To informise nas pogled na nas same.
I sada shvatamo da ovaj pogled,
ovaj pogled pojedinacnosti i odvojenosti,
je jedna od najdestruktivnijih stvari.
To je ono sto stvara sve probleme na svetu.
I sada shvatamo da je taj plan - paradigma pogresna, da nismo odvojeni.
Mi smo svi jedno. Svi smo zajedno.
Najnizem elementu naseg postojanja, mi smo povezani.
I mi dakle, pokusavamo da prihvatimo i usvojimo-
koje su posledice toga?
Sta to svarno znaci za mene i moj zivot?
Potreban nam je novi duhovni milje.
Potreban nam je novi duhovni nacin razumevanja...
prirode o tome sta znaci biti ljudsko bice.
Zato sto su stari nacini, stare mitologije,
stare monarhije, kralj, Bog,
nasuprot starim zakonoljubivim naucnickim nacinima kako se sve radi, mrtvi.
Trebaju biti pokopani. Potrebno nam je novo carstvo, nova vizija.
I ja mislim da bi nam kvantna fizika, ako ista,
mogla pomoci da zakoracimo u pravom smeru.
Mislim da kljucni aspekt ove nove paradigme,
bar u medicini koja je moj mali deo,
je da je svesnost stvarna i da ima uticaj.
Moramo otici dalje od nasih cula-
da stvorimo novu paradigmu.
Moze vrlo lako biti da, ono sto se desava u tebi,
u tvom mozgu, u tvom nervnom sistemu, u tvojoj prirodi posmatranja,
je kako pamcenje radi, kako um radi.
Moze vrlo lako biti da sta se desava tamo-
je neka vrsta poslatrac / stvar medjuodnosa,
koja zaista pravi stvari stvarnim za tebe-
uticuci kako ti opazas i prihvatas realnost.
To nije menjanje stvarnosti tamo van.
Znas, ti ne menjas velike stolice ili velike kamione-
ili buldozere ili rekete koje uzlecu.
Ti to ne menjas. Ne!
Ali menjas kako ti preceptujes stvari-
i mozda kako ti mislis o stvarima,
kako osecas prema stvarima, kako osetis svet.
Beskonacna informacija,
koju mozak procesira u svakoj sekundi,
govori nam da ima vise u svetu i o ovom svetu nego sto mi registrujemo.
Kako god, svakog puta-
kada smo uronjeni u jedno iskustvo nasim culima,
gledanje, mirisanje, probanje, osecanje,
kao sto smo mi zaronjeni culno u nasu realnost.
Ne znamo nista o realnosti,
i sva nasa saznanja o takozvanoj stvarnosti oko nas-
su prociscena kroz nase organe cula.
Mozak obradjuje 400 milijardi delova informacije u sekundi,
ali mi smo svesni samo 2.000 tih delova.
To znaci da se realnost desava u mozgu sve vreme.
Treba da pokusas.
Kako znam sta radim?
Ja i vaza smo jedno.
hej, moglo bi ti pomoci i u poslu.
Ja zivim kroz moje oci.
Ja delujem u realnosti.
Ne samo u nekom nebuloznom, nistavnom, dodir-osecaj-
svetu menjajucih-cega-god.
Ako je stvarno, onda hocu da ga vidim.
Oci su, u nekom smislu, kamkorder,
zato sto uzimaju tu informaciju-
i oci je pakuju, ali one nisu.
Ali one nisu stvarno u stanju da ih uoblice u bilo sta-
sve dok ti to sve ne sastavis zajedno.
Dakle, u nekom smislu, potreban je sto urednika da stvarno sastavi celu stvar,
-da sklopi film o tome sta tvoj zivot i tvoj svet ustvari predstavljaju.
Ako ustanem iz kreveta ujutro, OK,
i odjednom odlucim... da ozbiljno razmotrim-
tvrdnju - koja je zasigurno istinita tvrdnja -
da ne znam zaista da li moje oci rade ispravno, OK?
Zato i ne znam, iako izgleda-
kao da postoji cvrst pod sa strane moga kreveta,
mogla bi ustvari biti litica ili nesto slicno, OK?
Ako nisam u stanju da slozim te mogucnosti-
u smislu verovatnoce koju sam im dodelio,
onda necu ustati iz kreveta.
Izgleda mi da sam paralizovan u bukvalnom smislu te reci, OK?
Nisam...
Necu imati nikakvu ideju kako cu bukvalno izvesti taj korak.
Definitivno je slucaj da mi znamo bi da moje oci-
mogle u osnovi da me zavaravaju u bilo kom trenutku.
Imali smo iskustava ljudi ranije, podloznih halucinaciji.
Cak iako mi nismo,
ne znamo kako da dokazemo kao fundamentalnu stvar,
da nas nase oci nikada ne obmanjuju.
To je potpuno tacno.
Ali, kada se odlucimo da ustanemo iz kreveta svako jutro,
mi dodeljujemo verovarnoce, razlicitim hipotezama,
koje su kompatibilne sa mojim gledanjem u pod pored kreveta.
Jedna hipoteza je, tu zaista postoji pod, i zato ga ja vidim.
Druga hipoteza je,
moje gledanje poda je halucinacija, i dole je litica.
Ustajanjem iz kreveta ujutro-
ti odobris jednu od tih hipoteza kao verovatniju u odnosu na drugu.
Pa, ultimativna realnost, mislim,
vrlo cesto zavisi u velikoj meri od toga kako je osoba registruje,
i sta oni zaista misle je, da li je stvarno stvarnost naseg sveta.
Ako mozak obradjuje 400 milijardi delova informacija-
a mi smo svesni samo njih 2.000 -
onda to znaci da se realnost desava u mozgu sve vreme.
On je primio tu informaciju, ali opet mi je nismo integrisali.
Ali ako nam je dato znanje i informacija izvan konvencionalnih,
van kutije konvencionalnog,
ili npr. da smo spojili kvantnu fiziku i neurofiziologiju-
i od mozga se trazi da duboko razmisli,
ili mi smo... od nas se trazi da duboko razmislimo o tome-
i istrazimo sta-ako i mogucnosti i potencijale-
i povezemo nase znano sa nasim iskustvom onoga sto znamo,
i ponavljamo iznova i iznova,
mozak ce poceti da integrise dve nezavisne neuromreze-
i stvorice se nova vizija.
I ta nova vizija ce biti kao baterijska lampa-
i sijajuci njom ka tih 2.000 delova informacija,
koje imaju veze sa nasim telom-
i nasim okruzenjem i vremenom-
malo dalje, u mrak,
ugledacemo nesto novo.
To se zove saznanje.
Jesi li dobro? Cula sam te da vristis ranije. Da li je to bio jos jedan san?
Bila si indijanac-
gledas Kolumbove brodove kako se niodkuda materijalizuju.
Wow!
I taj vrac te je neprestano udarao.
Kuuuul. To je-- hej.
Možda je to bio prosli život
ili paralelna stvarnosti ili buduci zivot.
Uozbilji se.
Ili ti je možda taj san hteo reci istinu.
Pretpostavljam da samo zavisi od onoga za sta ti mislis da je stvarnost.
Možda bi trebala probati druge tablete za smirenje.
Moje tablete su u redu, 0K? Hvala.
Pa, ja moram da se obucem.
Nadam se da ce ti biti bolje, Amanda.
Pobogu, Amanda. Ponekad si stvarno drkadzija.
Ljudi me pitaju, zasto je kvantna mehanika vazna,
s obzirom da je to sve - to su male sitne stvarcice.
I koga je briga? Postoje tri moguca odgovora.
Sa prakticne strane, nema ama bas nikakve veze.
I dalje moras otici na posao, voziti kola i raditi sve ostalo.
Sa druge tacke gledista, ona ustvari,
ona se prozima u sve na svetu, pogotovo u svetu elektronike.
Kda odes u supermarket i kada radis ono skeniranje na izlazu,
to je kvantno mehanicki efekat.
Ali mislim da je vazan deo onaj treci,
koji je u osnovi filozofsko pitanje.
Zasto su filozofi tako strastveni-
u pogledu razgradjivanja pretpostavki sveta?
Konacno sam shvatio. Shvatio sam kao rezultat...
gledanja u kvantnu mehaniku-
i poredeci je sa klasicnom mehanikom.
One predstavljaju dva vrlo razlicita nacina razmisljanja-
o nacinu na koji svet radi i o tome sta smo mi.
Dakle, iz klasicne pespektive, mi smo masine.
A kod masina nema mesta za emocionalno iskustvo.
Nije bitno ako masina umre. Mozes ubiti masinu.
Mozes je baciti na otpad. Nije vazno.
Ako je svet takav, onda ce se i ljudi tako ponasati.
Ali postoji i drugi nacin razmisljanja o svetu.
Na njega je ukazala kvantna mehanika,
koja je predlozila da svet nije stvar nalik satnom mehanizmu,
nego je vise kao organizam.
To je visoko medju-povezana orgazmicka tvorevina neke vrste,
koja se prostire kroz prostor i vreme.
U takvom okruzenju,
ono o cemu razmisljam i nacin na koji se ponasam,
ima daleko veci uticaj, ne samo na mene, vec i na ostatak sveta,
nego sto bi to bilo da je svet klasican.
Dakle, sa vrlo bazicne tacke gledista, u kontekstu morala i etike,
ono sto mislim da utice na svet.
To je - mislim, u osecaju, to je zaista kljuc-
za zasto je promena pogleda na svet vazna.
Hajde da pricamo o subatomskom svetu.
A onda cemo priocati o tome sta nam on govori o realnosti.
Prva stvar koju vam zelim reci o subatomskom svetu-
je da je on potpuna fantazija stvorena od strane ludih fizicara u pokusaju-
pokusaju da otkriju sta se kog djavola desava kad oni rade te male eksperimente.
Pod malim eksperimentima, mislim na veliku energiju...
u malim prostorima i u malim delicima vremena.
Postane zaista luckasto u tom carstvu stvari.
I tako je izmisljena subatomska fizika u pokusaju da se sve to resi.
Potrebna nam je nova nauka tamo dole.
Zove se kvantna fizika i ona je predmet celog spektra-
debata i teorija, misli, osecaja, intuicija,
po pitanju; 'Sta to se to zbilja događa?.'
Dakle, sa jedne strane imali smo teoriju-
koja je sa konceptualne tacke gledista, bila previse zamrsena-
a sa druge strane, sa prakticke tacke,
je bila daleko uspesnija od svega sto smo do sada videli.
Ovo je situacija koja proizvodi pritisak-
da se sva istrazivanja o osnovama kvantne mehanike-
oslanjaju na tu zamrsenost.
Zato sto je u jednu ruku, ovo...
ovo je zaista paradoksna, zamrsena,
konceptualno zbunjujuca teorija.
Sa druge strane, nemamo mogucnosti i pored svega-
da je odbacimo ili zanemarimo,
zato sto je to najmocniji dokazani alat-
za predvidjanje ponasanja svih sistema koje smo ikada uzeli u nase ruke.
Univerzum je veoma cudan. Izgleda da postoje dva seta
zakona koja upravljaju univerzumom.
U nasem svakodnevnom klasicnom svetu,
prosto po nasim merilima velicine i vremena,
stvari su opisane po Njutnovim zakonima kretanja-
koji su dati pre stotina i stotina godina.
I oni odlicno rade kod bilijarskih kugli ili topovske djuladi ili gravitacije.
Medjutim, kad sidjemo dole kod malih velicina,
kad na primer odemo do, recimo, nivoa atoma,
razlicit niz zakona preuzima primat.
Ovo su kvantni zakoni, kvantna teorija, kvantna mehanika.
I na tom nivou-
cestice mogu biti na vise mesta u isto vreme.
Mogu se ponasati kao talas razvuceni prostorni i povremeni.
Mogu biti medjusobno povezani na velikim rastojanjima.
Mogu...
biti unificirani u jedno kvantno stanje - u jedan statem,
vodjeni samo jednom talasnom funkcijom.
I granicna linija, pocetna tacka,
ove zavese izmedju klasicnog sveta i kvantnog sveta-
je stvarno misteriozna.
Ponekad se zove kolaps talasne funkcije,
zato sto je u kvantnom svetu, sve u superpoziciji i
vesestrukim mogucnostima.
A u klasicnom svetu, ove visestruke mogucnosti-
izgleda da kolabiraju u jedan, definitivan izbor.
Dakle, sve je na jednom odredjenom mestu.
Kvantna mehanika je stvarno igra i prikaz informacija,
igra i prikaz potencijalnosti,
talasi informacija, talasi potencijalnih elektrona.
I vazna je, rec 'potencijalno.'
Ovo nije svet elektrona. Ovo je svet potencijalnih elektrona.
Ali ti moras postaviti pitanje, 'Talasi cega zaista?'
Koje se to polje talasa? Da li je to okean?
Ne. To je univerzalni okean. Okean ciste potencijalnosti.
Okean apstraktnog, potencijalnog postojanja.
Mi to zovemo 'unificirano polje,' ili 'superpovezano polje.'
I to je od cega smo mi stvoreni.
Povezivost iznad svih stvari-
je osnovni cinilac tkanine stvarnosti.
Vrlo je komplikovano obmotati vas um oko toga.
Ali Erwin Schrodinger je rekao - on je jedan od osnivaca
kvantne mehanike,
da zakacenost, sto je ova ideja o ovoj povezivosti,
nije SAMO vlasnistvo kvantne mehanike, ono je ONO vlasnistvo.
Ono je vlasnistvo kvantne mehanike, koje je cini vrlo vrlo cudnom.
I cini se da se ne uklapa u nas obican svet,
nase obicno iskustvo, ali, u sustini, ono se uklapa.
Hoces da igras?
Hej, ne moraš biti takva.
Dođi i igraj.
Gledaj. Sviđaš mu se. Zar nemaš malo vremena za 'jadan na jedan'?
Koliko je vremena prošlo od tvoje zadnje igre?
Hajde. Imas loptu. Pokusaj.
Ne, ne, ne, moja damo. Ne odatle. To je izvan granice.
Moras biti na terenu da bi bila u igri.
Dobrodošli na teren
beskonacnih mogucnosti, Dukea Reginalda.
Pravila terena-- Zadnja mora biti 'suza' (da ne dodirne obruc).
To je boljelo. - Nikada te nije dotakla.
Da, sigurno. - Nije cak niti tvrda (nije postojana).
Ova lopta je uglavnom prazna.
Svi smo uceni u skoli da je svet sacinjen od neke stvari,
materije, mase, atoma.
Atomi cine molekule. Molekuli tvore materijale. I sve je napravljeno od toga.
Ali, atomi su ustvari uglavnom prazni.
Na primer, ako bi ova lopta bila jezgro jednog atoma,
proton u atomu vodonika, na primer,
tada bi elektron koji okruzuje ovo,
koji bi opisao spoljne granice tog atoma,
bio kod one planine tamo, grubo oko 20 milja daleko.
I sve izmedju je prazno.
U stvari, univerzum je uglavnom prazan.
Medjutim, kada odemo dole na skali, u prazninu-
konacno dodjemo do nivoa,
osnovnog nivoa prostor-vremenske geometrije.
Fina osnovna linija univerzuma,
gde je informacija, gde je obrazac, sema.
Zove se Planck skala.
I to je tkanina univerzuma.
Na tom nivou, postoji informacija koja se nalazi tu od Velikog Praska.
Dakle, vecina univerzuma, cak i onog od materije, je u sustini prazna.
Vecina ljudi misli da je vakuum prazan.
Ali za unutrasnju samoizdrzljivost-
kvantne mehanike i teorije relativiteta,
zahtevano je da postoji ekvivalent-
od 10 do 94 grama energije mase.
Svaki gram E=mc^2 vrsta energije.
Sad, to je veliki broj. Ali sta to prakticno znaci?
Prakticno, ako mogu da pretpostavim da je univerzum ravan,
a sve vise astronomskih podataka-
da je poprilicno ravan,
ako mogu da pretpostavim da, onda ako mogu da uzmem zapreminu-
ili uzmem vakuum unutar jednog atoma vodonika,
to je otprilike 10 do minus 23 kubna centimetra.
Ako uzmem tu kolicinu vakuuma i uzmem latentnu energiju u tome,
postoji hiljadu milijardi puta vise energije tu-
nego u svim masama svih zvezda-
i svih planeta u krugu od 20 milijardi svetlosnih godina.
To je veliko, to je veliko.
I ako nam svest dozvoli da kontolisemo cak i mali fragmet toga,
stvaranje Velikog Praska nije problem.
Organizacije poput NASA-e, British Aerospace-a,
sve pokusavaju da se povezu na ovo ...
neverovatno, nezamislivo veliko more energije.
I oni osecaju da ako bi mogli sa de prikace na njega,
mogli bi smo putovati u druge galaksije.
Dakle oni razumeju da u praznom prostoru, postoji neverovatna energija.
Najveca osnovna ideja na koju se kvantna fizika odnosi,
koja nam pomaze da ovo razumemo ili cak razmisljamo o ovoj novoj paradigmi,
o tome da ustvari postoji to podzemlje.
Mora da bude carstvo postojanja-
koje nikada ne moze biti dotaknuto ili vidjeno,
koje bubri u postojanje dajuci poticaj-
nasem razumevanju sveta.
Krutom fizikom je pokusano shvatanje fizicke realnosti,
da shvati od cega je ustvari ono napravljeno,
koji su sustinski gradjevinski blokovi zivota u osnovi svega toga -
zivot, univerzum curi ti kroz prste.
I dodjes do zakljucka koji je rastuce apstraktan,
Rastuce apstraktan dok ne dodje do carstva potpune apstrakcije.
A to je ono sto unificirano polje ustvari jeste.
To je cist apstraktni potencijal,
cisto apstraktno postojanje,
cista apstraktna samosvesna svest,
koja raste u talasima vibracija, da bi omogucila rast cesticama, ljudima,
svemu sto vidimo u univerzumu.
Sto cini stvari nisu vise stvari,
sta cini stvari su ideje,
koncepti, informacija.
I kao sto rekoh, nikad ne dodiruje.
Jos jedna cudna cinjenica je da se objekti ustvari nikad ne dodiruju.
kad vodim ovu loptu, atomi ove lopte-
i atomi podloge se nikada stvarno ne sretnu.
Tako niko ne dodiruje nista.
Hajde.Spusti svoje stvari. Niko ih nece uzeti.
Kao sto rekoh, ovo je moj teren. Nema problema.
Dakle, koliko je proslo? - Zakasnicu.
Prva spoznaja u fizici koju imamo da vreme nije ono sto je izgledalo da jeste,
je dosla sa relativnoscu.
To je bila prva spoznaja. Da vreme nije apsolutno.
Ono nije apsolutni lenjir univerzuma.
Da Svemocni Bog nije rekao,
'Jedna sekunda, jedna sekunda, jedna sekunda...
jedan metar, jedan metar, jedan metar...'
Ti si u gravitacionom polju. Tvoja glava se uistinu pomera-
malo vecom brzinom nego tvoja stopala.
Drugi zakon termodinamike kaze da stvari teku i krecu se napred.
Dakle, to daje strelicu kretanja vremenu.
Ali u kvantnom svetu, u mikrosvetu,
drugi zakon termodinamike izgleda ne drzi vodu.
I stvari mogu teci unazad ili biti bezvremene.
Osovne jednacine fizike-
imaju osobinu koja se odnosi simetriju obrnutog kretanja vremena.
A simetrija obrnutog kretanja vremena kaze da set zakona,
koji su obrnuto simetricni kretanju vremena,
su zakoni koji imaju sledece pretpostavke.
Za bilo koji proces koji je u odnosu sa tim zakonima,
isti proces koji ide u nazad je u istoj saglasnosti sa tim zakonima.
OK? To bi trebalo da znaci...
da mleko iskace iz kafe isto tako cesto koliko se i rastvara u noj,
da ljudi postaju mladolicniji isto tako cesto kao sto postaju staroizgledni,
da imamo isti takav pristup vi-za-vi znjanja-
prema buducnosti kao i prema proslosti,
da delujuci sada mi bi smo trebali biti u mogucnosti da uticemo na proslost-
isto koliko mozemo uticati i na buducnost.
Sve je to pogresno.
Sve to, sto je, dolazi u silan konflikt-
sa nacinom na koji mi psiholoski dozivljavamo svet.
Jedna od najneprijatnijih ideja jos uvek,
nasuprot cinjenici da je kvantna fizika prisutna vec dugo,
je mogucnost ili smatranje-
da buducnost moze imati uzrocno-posledican efekat na sadasnjost.
Verujemo da proslost moze imati uzrocno-posledican efekat na sadasnjost.
Drzim loptu. Ispustim je. Ona padne.
Uzrokuje, efekat, kad udari u zemlju.
Ali, da li bi zemlja mogla uzrokovati efekat da ja ispustim loptu?
Samo je u svesnom iskustvu da...
izgleda da se mi pomeramo napred u vremenu.
U kvantnoj teoriji mi takodje mozemo ici i unazad kroz vreme.
I ostoje odredjene sugestije koje procesiraju u mozgu -
koje se odnose da se svest projektuje nazad kroz vreme.
Na primer, u kasnim 1970-im-
neurofiziolog na kalifornijskom Univerzitetu u San Francisku,
zvan Ben Libet je uradio neke veoma poznate eksperimente.
Libet je ispitivao pacijente koji su imali...
naurohirurske zahvate na njihovim mozgovima-
sa njihovim mozgovima izlozenim dok su bili budni.
Davan im je lokalni anestetik da uspava zonu lobanje i skalpa-
da bi se pristupilo njihovim mozgovima, i oni ...
su bili budni, i Ben bi pricao sa tim ljudima.
Ono sto je radio, na primer, je bilo,
stimulisao bi njihov mali prst-
i gledao u deo culnog korteksa na drugoj strani-
koja se odnosila na to, belezeci to elektricnim putem-
i pitao bi pacijenta kad su on ili ona osecali stimulans na malom prstu.
On bi takodje stimulisao i taj isti deo korteksa.
Sad, pomislili bi ste, da li bi ako stimulisete mali prst,
trajalo odredjeni period vremena da dodje do suprotne strane korteksa,
tako da bi pacijent to prijavio...
delic sekunde kasnije nakon same stimulacije.
A kad stimulisete korteks direktno pacijent bi to osetio odmah.
Otkrio je upravo obrnuto.
Kada bi ste stimulisali mali prst, pacijent bi to osetio odmah.
A kada bi stimulaisao direktno korteks, postojala je zadrska.
Nakon slaganja svih podataka i ponavljana ovog nanovo i nanovo,
Libet je dosao do zaljucka da je mozak nekako-
prijektovao informaciju nazad u vreme.
Sto je trajalo odredjeni period vremena da dodje do culnog korteksa,
ali je mozak projektovao to nazad u vreme,
tako da je svesna percepcija bila da-
je stimulans bio primecen istovremeno kada se ubod stvarno desio.
Postojala su odredjena istrazivanja koja su pokazivala da kod ljudi u pocetku-
da bi pomerili ruku ili poceli da govore nesto,
postoji stvarna aktivnost u odredjenim nervnim celijama mozga-
cak pre nego sto oni postanu svesni onoga sto oni pokusavaju da urade.
Meni se ciji da cesto radim stvari a onda kasnije odlucim sta zelim da uradim
ali sam ih ja tad vec uradio.
Zakasnicu. - Mozes uvek ici nazad kroz vreme.
Sta je bilo? Zapamti. Prazna je.
Kako znas sva ova sranja?
Procitao sam Dr. Quantum strip.
Svi misle da su to stvari za decu, ali ja znam da je stvarno.
Tako cinim svoju magiju na terenu.
Dakle, ono sto su nas ucili u skoli nije onako kao jeste.
I nasa cula se igraju sa nama.
Samo je potrebno da se zapitas. Sta je ova realnost u kojoj se mi pronalazimo?
Kvantna fizika kaze da su to sve samo talasi informacija.
Da li verujem u to? Ah, nadam se.
Ups!
Tako cinim svoju magiju na terenu.
Da, uvek izaberem cudnovatog decaka za pocetak.
Dr. Quantum kaze svako to ima. Svako to radi.
I radi to konstantno, svaki put kada pogledamo.
I evo nas, deda svih kvantnih cudesa:
cuveni dupli-prorez eksperiment.
Da bi razumeli ovaj eksperiment, prvo moram da vidimo kako se delovi,
ili male loptice materije, ponasaju.
Ako nasumicno ispaljujemo mali predmet, recimo kliker, na platno,
vidimo obrazac na crnom zidu gde su prozli kroz prorez i udarili.
Sad, ako dodamo drugi prorez-
ocekivali bi smo da vidimo i drugu liniju dupliciranu na desnoj strani.
Sad, hajde da pogledamo talase.
Talasi udaraju u prorez i odbijaju se-
udarajuci straznji zid najintenzivnije-
direktno u liniji proreza.
Linija svetlosti na straznjem platnu pokazuje taj intenzitet.
Ovo je slicno liniji koju cine klikeri.
Ali kada dodamo i drugi prorez-
dogadja se nesto drugacije.
Ako se vrh jednog talasa susretne sa dnom drugog talasa-
Oni ponistavaju jedan drugog.
I tako sada je tu obrazac interferencije na straznjem zidu.
Mesta gde se dva vrha susrecu su sa najvecim intenzitetom, svetle linije,
a tamo gde se ponistavaju, nema nicega.
Dakle, kada bacamo stvari, odnosno, materiju, kroz dva proreza-
dobijemo ovo:
dva reda pogodaka.
A sa talasima, dobijemo obrazac medjudelovanja-
mnogo redova.
Dobro, za sada. Sad, hajdemo da kvantujemo.
Elektron je mali, sicusni delic materije,
kao sicusni kliker.
Hajde da ispalimo snop kroz jedan prorez.
Ponasa se isto ako kliker: jedan red.
Dakle, ako ispaljujemo ove sicusne delove kroz dva proreza-
trebalo bi da dobijemo, kao kod klikera, dva reda.
Sta? Obrazac medjudelovanja.
Ispalili smo elektrone, sicusne delove materije.
Ali dobijamo obrasce kao kod talasa,
ne kao kod sicusnih klikera.
Kako? Kako mogu delici materije-
stvoriti obrazac medjudelovanja kao talasi?
To nije logicno.
Ali fizicari su pametni.
Mislili su, 'Mozda se te male loptice odbijaju jedna o drugu-
i stvaraju obrazac.'
I tako su odlucili da ispaljuju elektrone jedan po jedan.
Nema sanse da bi mogli da se sudaraju jedan sa drugim.
Ali nakon jednog sata, isti...
obrazac medjudelovanja je poceo da se pomalja.
Zakljucak je neizbezan.
Jedan elektron krece kao cestica,
postaje talas mogucnosti,
prolazi kroz oba proreza,
i medjudeluje sa samim sobom-
da udari o zid kao cestica.
Ali matematicki, to je cak cudnije.
On prolazi kroz oba proreza i ne prolazi ni kroz jedan.
I prolazi kroz samo jedan i prolazi samo kroz drugi prorez.
Sve ove mogucnosti su u superpoziciji jedna sa drugom.
Ali fizicari su bili potpuno zavedeni ovim.
Pa su se odlucili da vire i pogledaju kroz koji prorez on zapravo prodje.
Postavili su uredjaj za merenje pored jednog proreza-
da vide kroz koji prorez je prosao-
i pustili su ga da leti.
Ali je kvantni svet daleko misteriozniji nego sto su mogli i da zamisle.
Kada su posmatrali, elektron se ponasao kao mali kliker.
I proizveo je obrazac od dve linije,
a ne obrazac medjudelovanja sa mnogo linija.
Sam cin merenja, ili posmatranja,
kroz koji je prorez prosao,
je znacilo da je prosao kroz samo jedan, a ne kroz oba.
Elektron je odlucio da se ponasa drugacije-
kao da je bio svestan da biva posmatran.
I ovde se desilo da su fizicari zakoracili zauvek-
u cudan neverovatni svet, kvantnih dogadjanja.
Sta je materija, klikeri ili talasi?
I talasi cega?
I sta posmatac ima sa bilo cime od svega toga?
Posmatrac je urusio talasnu funkciju-
prosto posmatrajuci.
Mi smo uvek posmatrac.
Ali ponekad se identifikujemo sa dogadjajem u tolikoj meri da-
da cak izgubimo osecaj za poziciju posmatraca.
Zato se materijalisti potpuno izgube-
i pomisle da bi smo mogli i bez posmatraca.
Fizicki podaci nam govore...
da je jedan predmet sam po sebi ustvari pojednostavljenje-
za ono sto nazivamo 'tamo napolju.'
Posebno - kada gledamo u atomske ili subatomske cestice,
ili atomsku i subatomsku materiju u bilo kom obliku,
ono sto otkrivamo je kako se odlucimo da gledamo u to,
ili sta izaberemo da proverimo sa tim,
u stvari menja svojstva onoga za sta se mi odlucimo da postoji tamo napolju.
Da li je ovo do posmatraca-
i ovo sto je tako intrigantno za razumevanje-
blesavog, uvrnutog sveta-
kvantnih cestica i onoga kako reaguju?
Da li je ovo onda do posmatraca?
I cak iako mi ne mozemo imati kvantno polje-
bez naucika koji su otisli tamo da pomatraju,
i koji su to otkrivali sloj za slojem.
Oni su svi posmatraci,
ali se ni jedan od njih ne slaze zakljucujuci-
u svim tackama polja,
zato sto posmatraju polje matematicki-
iz razlicitih uglova percepcije.
Mi ne znamo u kvantnoj mehanici-
kako da se povezemo kao posmatraci sa svetom.
Mi ne znamo kako da tretiramo sebe kao posmatrace-
kao jos jedan deo fizickog sistema koji opisujemo.
Jedini nacin na koji znamo da se ponasamo prema kvantnoj mehanici
je kao da je tradicionalno formulisano,
je da drzimo posmatraca po strani od sistema koji opisujemo.
Onog momenta kada ga ubacis u to dobijes sve ove paradokse.
I mi smo primorani da kazemo stvari u kvantnoj mehanici kao-
'Gledaj, knjiga radi to sto radi zbog kvantne mehanike.-
I ja to vidim zato sto sam tu i to vidim.-
I bolje bi bilo da ne pokusavate da analizirate drugi deo te recenice-
u kontekstu primenjivanja kvantne mehanike u tom, zato sto ce da se urusi.'
To je razlog sto postoje dva odvojena zakona evolucije fizicih sistema,
jedan koji se primenjuje kada ne gledas u njih,
i drugi koji se primenjuje kad gledas.
Ali to je ludo.
Nema sanse da cemo ikada uspeti da matematizujemo-
ili stavimo u matematicku formulu,
sam cin u kom svesni posmatrac pronadje odgovor.
Ljudi kazu, 'Oh, merni instrumenti, snimac ce ga snimiti.-
I eto ga. To je na traci. Snimljeno je.'
Zaboravili ste jedan deo jednacine:
neko mora da pogleda traku.
I dok neko ne pogleda tu traku, ona uopste nije snimljena.
Kada ne gledamo, to su talasi mogucnosti.
Kada gledamo, tada su to delici iskustva.
Cestica, o kojoj mislimo kao o cvrstoj stvari-
zaista postoji u takozvanoj 'superpoziciji',
razasutom talasu mogucih lokacija-
i ona je u svima njima u isto vreme.
U momentu kada je proverite,
ona se desi u samo jednoj od tih mogucih pozicija.
Lako je stvoriti situacije-
gde ce jednacina kretanja predvideti to,
recimo, talasna funkcija - 'psi' - odredjene kosarkaske lopte-
je uniformno rasporedjena svugde po kosarkaskom terenu.
Mi nemamo pojma kako bi izgledalo to stanje.
Po zakonima kvantne mehanike,
to bi trebalo da bude stanje u kom gubi svaki smisao,
cak i postaviti pitanje, 'Gde je kosarkaska lopta?'
To znaci da, po zakonu kvantne mehanike,
postavljanje pitanja 'Gde je kosarkaska lopta-
ciji je psi ravnomerno rasporedjen po celom kosarkaskom terenu?'-
je logican ekvivalent npr. pitanju, bracno stanje broja pet.
OK? Nije to da ne znas odgovor,
da ne znas da li je broj pet ozenjen ili je nezenja,
nego da je to pitanje nekako radikalno neprikladno na prvom mestu.
Broj pet nema bracni status.
Nema tu sta da se pita.
I slicno, kosarkaska lopta cija je talasna funkcija ravnomerno rasporedjena-
po citavom kosarkaskom terenu,
ne bi imala poziciju o kojoj bi se uopste mogli raspitivati.
Sad... prevara u problemu merenja je prosto ta,
iako Schrodingerova jednacina predvidja pod odredjenim okolnostima,
okolnostima koje u osnovi znamo kako da reprodukujemo u laboratoriji-
da bi kosarkaska lopta trebala doci u takvo stanje,
stanja gde bi prestalo da to bude bilo kakva cinjenica...
bilo kakvo smisleno pitanje o tome gde su te lopte.
Ali ipak, kada pogledamo... pogledamo na kosarkaski teren
u takvim situacijama,
mi bespogovorno vidimo ili loptu ovde-
ili loptu tamo ili loptu tamo.
Cinjenica da vidimo loptu na jednoj odredjenoj lokaciji-
nasuprot vidjenju lopte u nekom naucno-fantasticnom stanju,
za koje cak i ne mozemo zamisliti kako izgleda-
gde prestaje da postoji pitanje o tome gde je njena lokacija.
Cinjenica da je uvek vidimo u nekoj konacnoj lokaciji-
je izrazeno krsenje ovih jednacina kretanja.
I tu je tacno mesto gde se pojavi problem merenja.
Kada posmatras, stvari se dogadjaju. Kada ne posmatras, ne dogadjaju se.
Superheroji koriste superpozicije-
sa svetom koji sadrzi potencijalne moguce stvarnosti dok ne izaberemo.
Heroji biraju ono sto zele,
da budu na mnogo mesta odjednom, da dozivljavaju mnoge mogucnosti
sve odjednom,
i onda da se odluce za jednu.
Pitanje je, koliko daleko niz zeciju rupu zelis da odes?
Tvoj sopstveni um stvara visestruke mogucnosti u tvojoj podsvesti.
Superpozicije mogucnosti su u tvojoj podsvesti.
Hocu reci, mozes biti svestan tih mogucnosti, ali one postoje, mislim,
u superpoziciji visestrukih mogucnosti,
koje ce se nakon nekog vremena sve kolabirati u jedan ili u drugi...
...projekat ili plan u buducnosti ili skovati misao ispred nje same.
Dobar pogodak.
Ali pra, pra, pra deda zbuckane kvantne cudnovatosti-
je zakacenost.
Ako simetrija obrnutog vremena unisti smisao vremena,
onda zakacenost slama nase poimanje prostora.
Dva objekta, dva elektrona stvorena zajedno su zakaceni.
Posaljemo jedan na drugu stranu univerzuma.
Sad, uradimo nesto jednom-
i drugi reaguje istovremeno.
Istovremeno.
Dakle, ili informacija putuje beskonacno brzo,
ili u stvarnosti, oni su i dalje povezani.
Oni su zakaceni.
I posto je sve bilo umrezeno-
U trenutku Velikog Praska,
to znaci da se sve i dalje dodiruje.
Prostor je samo konstrukt-
koji daje iluziju da postoje odvojeni objekti.
Da li smo sad sisli dovoljno duboko u zeciju rupu?
Sada mozete videti u brojnim laboratorijama u Sjedinjenim Drzavama-
objekte koji su dovoljno veliki da se mogu videti golim okom-
i oni su na dva mesta u isto vreme.
Mozete ih ustvari cak i slikati.
Sad, pretpostavljam da ako bi ste pokazali tu fotografiju, ljudi bi rekli, 'Oh. Strava.-
Evo ga fini baloncic obojenog svetla, i vidim tu je...
znas, delic toga ovde i drugi delic,
dakle imas sliku dve tacke. Sta je tu sad strava?'
Superpozicija je pre-detekcija.
Ono o cemu sam govorio u filmu je post-detekcija.
Sad, pod normalnim okolnostima-
jedan objekat, jednom kada je otkriven,
je samo u jednoj poziciji.
Ipak, postoje stanja materije, koja su sada stvorena,
u kojim objekti mogu biti u visestrukim pozicijama istovremeno, ne samo u dve,
negu u stvari, cak do 3.000 pozicija.
Prvi od ovih objekata-
su nazvani Bose-Einsteinovim kondenzatima.
I oni su jedna talasna funkcija-
sto znaci da su svi oni jedna cestica,
ali ipak iako su oni jedna jedina talasna funkcija-
talasna funkcija ima visestruke pozicije.
Ti kazes, 'Pogledaj pravo u komoru. Mozes ga videti bas tu.'
'Vidim dve stvari tu.' 'Ne, ne. To nisu dve stvari.-
To je jedna stvar. To je ista stvar na dva mesta.'
Skakljiva stvar je to da je to i dalje jedna talasna funkcija.
To nisu 3.000 odvojenih talasnih funkcija.
To je jedna talasna funkcija.
Dakle, to je jedna cestica.
Nisam siguran da bi ljudi sirom otvorili usta zbog toga,
zato sto mislim-
Ne mislim da ljudi uistinu veruju u to.
I ne mislim da ljudi kazu, 'Ma, lazes,' ili
'Oh, naucnici su zbunjeni.'
Mislim, da je to toliko misteriozno da cak i ne mozes razumeti koliko je
to zadivljujuce.
Jedna cestica-
u 3.000 razlicitih lokacija.
Sad, ako bi ste da izmerite jednu od njih-
da li bi tezili 1/3.000 delova?
Pa, ne mozes izvagati jedan od njih. - Zasto?
Zato sto je to jedna cestica.
Ona je samo... To je jedna nedeljiva cestica.
Ali ako je... ali ako je na razlicitim mestima...
ne mozes li postaviti vagu ispod jednog? - Ne, to je neodvojivo.
To nije - to je skakljivi konceptualni dio koji...
To nije 3.000 odvojenih delova.
Cak iako izgleda tako? - Tacno.
Mozes na to tako gledati - ne mozes zaista videti onaj sa 3.000 pozicija.
Mozes videti jednostavnije koji imaju dve ili tri ili cetiri.
I mozes videti... mozes videti...
To je da ga tako nazovem, ako odete... Ako odete ne internet-
videcete fotografije tih.
Videcete te male tackice koje polutaju u prostoru.
To su razliciti delovi jednog predmeta.
To nije... Oni nisu razdvojivi...
To nisu cetiri razlicita predmeta, ili sest razlicitih predmeta.
To je jedna talasna funkcija. To je jedan predmet.
to je prava glavolomka, zar ne? 'Jer kad mislis o tome, ti samo...
Cekaj malo. Ne, ne, ne. Oni su ovde, ovde, ovde.-
Pa je tu ocigledno jedan, dva, tri.
Ne, ne mozes odvojiti jedan od ostalih.
Ako pokusas da odvojis jedan od drugih-
citava stvar ce prosto nestati.
I tada, jos dalje, gledali ste Zvezdane Staze i sta sve jos.
'Beam me up, Scotty.' - 'Beam me up, Scotty.'
Tako da to sve izgleda otprilike 'Oh, pa, sta to stvarno znaci?'
Ali moras zaista stati i pomisliti sta to znaci.
To je isti predmet i on je na dva mesta istovremeno.
Ljudi zadrhte u laboratoriji, i naljute se oko neceg i odu na rucak-
i odu kuci i zive svoje zivote,
kao da se nista bukvalno neverovatno ne desava,
zato sto je to nacin na koji i moras da to prihvatis.
Ali ipak, tu je ta potpuno neverovatna magija-
koja se desava pravo ispred tvojih ociju.
Gde si do djavola? Imam studio pun ljudi,
ali, oh, Boze!
Nema fotografa.
Gde, oh, gde bi ona mogla da bude?
Vanzemaljci? Cudoviste iz Loh Nesa?
Ili sudar sa tipom?
Uzeli smo dve obicne crne kutije kao ovu.
Unutra je vrlo prosto elektricno kolo-
sa nekoliko dioda, oscilatorom, programom,
nesto otpornika i kondenzatora.
U sustini, to je to.
Umotali smo jedan u alumunijumsku foliju.
I stavili u uzemljen Faradejev kavez.
Drugi je postavljen na sto oko kog-
su sedili cetiri vrlo kvalifikovana meditatora,
visoko unutar-sebe-organizovane individue.
I oni su usli u duboko stanje meditacije.
Procistili su okruzenje.
Napravili su to u osnovi svetim prostorom-
koristeci svoje umno prociscavajuce procedure i njihove namere.
I onda je jedan od cetvoro progovorio odredjenu nameru ka ovom uredjaju.
Namera je da se utice na odredjeni ciljani eksperiment.
Moglo bi biti da se poveca pH prociscene vode za jednu celu pH jedinicu-
ili da se smanji vrednost pH za jednu celu pH jedinicu.
Koristili smo ove uredjaje na svim tim eksperimentima-
i bili uspesni u ogromnoj meri.
U meditativnim procesima nakon sto jedan izgovori odredjenu nameru,
i ona je podrzana na razne nacine od njih cetvoro-
na otprilike 15 minuta.
I onda tako i bude. To bude ostavljeno.
I onda, pomocna namera je pokrenuta-
da se ureze taj dogadjaj u taj uredjaj.
Uzmemo jedan od tih uredjaja, koji ima alu foliju.
Stavimo ga u meko pakovanje. Stavimo ga u FedEx pakovanje.
Posaljemo ga 2.000 milja daleko u laboratoriju koju smo
koristili gore u Minesoti.
I kad paket stigne tamo, on odlazi u svoj-
elektricno uzemljen Faradejev kavez.
Sledeceg dana, uradimo isto i sa kontrolnim.
Eksperiment tece. I u sustini-
neko izvadi uredjaj napolje,
postavi ga pored eksperimenta u krugu od 15 - 30 centimetara-
i ukljuci ga na odredjeno vreme.
To je to. Sad, shvatili smo nakon nekog vremena-
da je postojao i jos jedan faktor.
Shvatili smo da se koriscenje ovih -
mi ih zovemo elektricni uredjaji sa utisnutom namerom.
Kontinualna upotreba ovog,
nekako utice na prostor,
do nekog viseg nivoa skladnosti,
i mi pocnemo da dobijamo novi fenomen.
To je, rad samog uredjaja. To jest, pH-
koji je normalan, pocne da raste jednu celu pH jedinicu-
ako je to bilo utisnuto, ili pocne da pada.
Ako odes jednu punu pH jedinicu ili dalje, ti si mrtav.
Hocu reci, to tako znaci za coveka.
REG masine - generatori slucajnih brojeva - (random event generators)
su elektronski bacaci novcica.
Jedna vrsta eksperimenata sa generatorima slucajnih brojeva-
koja je sprovodjena mnogo, mnogo puta,
stotine puta u toku prosle cetiri dekade ili slicno, otprilike od 1960-tih,
je bila slucajni generator koji samo proizvodi sekvence slucajnih delica.
Nule i jedinice. Kao bacanje novcica.
I vi bi ste prosto zamolili nekog da pritisne dugme.
masina bi proizvela 200 delica-
i vi bi ste ih zamolili da prosto kazu, 'Pa, probaj da proizvedes
vise jedan delova nego nula delova.'
I onda uzmete celokupno iskustvo u literaturi,
sve od stotina eksperimenata koji su radjeni,
mozete zapitati prosto pitanje:
Da li je imalo veze to sto su ljudi...
pokusavali da to poguraju prema jedinicama-
ili da poguraju prema nulama?
I krajnji odgovor je, da to ima veze.
Da je na neki nacin, namera u korelaciji-
sa operacijom, sa rezultatom ovih generatora slucajnih brojeva,
kao na primer da zelite vise jedinica,
nekako, generatori proizvedu vise jedinica.
I kad pricaju o tome u kvantnoj fizici-
s obzirom da je to posve proizvoljan i slucajan proces,
ono sto ne uracunavaju je neobicni efekat-
ljudske misli, ili ljudske namere.
Kad je trajalo sudjenje O.J. Simpsonu,
mnogo je ljudi gledalo televiziju-
zbog drame u sudnici koja se odvijala.
I Radin je opazio da mora da postoji mnogo namera koje su se desavale-
u vremenu kada je drama u sudnici bila jaka.
I zaposlio je gomilu psihologa koji su pratili tu dramu u sudnici.
I isto vreme ... Radin je izucavao ponasanja generatora slucajnih brojeva.
Ali tada... Radin je otkrio-
da kad god su intencije u sudnici bile jake,
tada su i devijacije-
ovih generatora slucajnih brojeva u odnosu na slucajnost-
postajale veoma visoke.
Ovo vodi prirodno da se zapitamo, da li ljudi...
Da li ljudi uticu na svet realnosti koji oni vide?
Mozes se opladiti u to.
Svako od nas utice na realnost koju mi vidimo.
Cak iako se pokusamo sakriti od toga i glumiti zrtvu, mi svi uticemo.
Samo mi reci gde si.
OK, dobro. Ali pozuri, hoces li, molim te?
Jer od ovih modela dobijam glavobolju. - Deset minuta.
Nasa izlozba u podzemnoj zeleznici nam dolazi
iz Japana i od gospodina Masaru Emotoa.
Gdin Emoto je postao uzasno zainteresovan-
u molekularnu strukturu vode i sta na nju utice.
Sad, voda je najbolji receptor od cetiri elementa.
Gdin Emoto je mislio da bi mogla reagovati na nefizicke dogadjaje.
I postavio je seriju izucavanja, primenio mentalnu stimulaciju-
i fotografisao je pod mikroskopom.
Za jedan uzorak vode, ispustimo oko 5 kubnih centimetara-
na svih 50 petri ploca. (petri ploca - plitki laboratorijski sud)
Onda uzmemo tih 50 petri ploca-
i zamrznemo ih u frizu na minus 25 stepeni Celzijusa
na oko tri sata.
Tad stavimo te smrznute uzorke u frizider koji je podesen na
minus pet stepeni Celzijusa,
gde je vec namesten mikroskop sa kamerom.
Tu, fotografisemo svaku od 50 vodenih kapi posebno.
Prvo fotografisemo vodu u koju nismo dodali bilo kakvu informaciju.
Onda, uzmemo vodu sa informacijom-
i uradimo istu proceduru koju smo upravo opisali.
Uzmemo ranije i kasnije fotografije i uporedimo razike.
Kada smo projektovali osecanja ljubavi i zahvalnosti vodi,
ona je stvorila najlepsi kristal.
U vremenima kao sto su ova, ja mislim da je voda u miru.
Ova prva forografija je fotografija vode uzete sa Fujiwara brane.
A ova slika je ta ista voda-
nakon sto je dobila blagoslov od Budistickog Zen monaha.
Sad u ovoj sledecoj seriji fotografija-
Gospodin Emoto otkucao je ove reci-
zalepio ih na flase sa destilovanom vodom-
i ostavio ih da prenoce.
Ova prva fotografija je slika ciste, detilovane vode,
osnova nje same.
Ove sledece fotografije, su kao sto mozete videti, svaka drugacija.
Ovo je 'Chi of Love.' [ Dah zivota ]
Idemo ka 'Hvala.'
I mozete videti gde je to zalepio na flasi ovde.
Ali ako citate japanski, onda ste vec znali to.
Sada, gdin Emoto govori o misli,-
ili nameri, kao glavnoj sili u svemu ovome.
Nauka o tome kako to stvarno utice na molekule je nepoznata,
osim molekulima vode, naravno.
I zaista je zadivljujuce kad imate na umu-
da je 90% nasih tela voda.
Cini da se zapitas, zar ne?
Ako misli to mogu uraditi vodi,
zamisli sta nase misli mogu uraditi nama.
Jedan od najinteresantnijih eksperimenata sa generisanjem slucajnih brojeva-
pojavio se kada je zaista bio van svog vremena.
Neki istrazivaci na Princetonu i neki drugi-
odlucili su se da bi voleli da probaju da li-
mozemo uticati na generator slucajnih brojeva nakon sto je vec izbacio brojeve.
I tako su pretvorili - umesto da imaju kompjuter sa vizualnim ekranom-
imali su kompjuterizovanu situaciju sto su bile... audio trake.
I imali su ih sa pucketanjima-
u levom uvetu i pucketanjima u desnom uvetu.
I vec su imali snimljenu traku bez da ju je iko preslusao-
tako da je masina vec zavrsila.
Stavili su je u sef, a onda su dali kopiju,
vec snimljenu traku, ucesniku i rekli:
'Odnesi kuci. Hocu da je preslusavas-
i hocu da ucinis da ima vise klikova u levom uvetu nego u desnom uvetu,
posalji joj svoju nameru.'
I osoba je to uradila. Dobili su traku nazad i pustili je-
i gledali i motrili, i pustili su i onu iz sefa takodje-
i otkrili su da su obe trake bile identicne-
i obe su imale vise levih klikova nego desnih.
Dakle, sta se desavalo ovde? Pa, nije bilo kao sto je zamiljano-
da osoba koja je bila ucesnik je zaista uticala na traku-
u momentu preslusavanja trake.
Negove misli i njegove intencije su se pomerile nazad niz vremensku liniju-
i uticale na to u momentu kada je traka stvarana.
Vecina ljudi ne utice na stvarnost-
na konstantan, trajuci nacin,
zato sto ne veruju da mogu.
Na koji god nacin posmatramo svet oko nas-
je ono sto nam se vraca.
I razlog zasto mom zivotu, na primer,
nedostaje zadovoljstvo, sreca, ispunjenje,
je zato sto mom fokusu nedostaju upravo te iste stvari.
Ako smo zrtve, trebali bi smo se zapitati,
'Imam li ja mentalitet zrtve?'
Ako se kontinualno susrecem sa nesrecom i nezgodama i tragedijom,
mozda je to zbog taga sto je moj mentalitet u sustini nastelovan-
da prihvata da je ovo ono sto je zivot, i tako se i desava.
Sad, zasto ne mogu postici te stvari?
U osnovi, kroz nedostatak fokusa.
Prosecna osoba izgubi svoju pozornost svakih sest do deset sekundi u minuti.
Kad se neko zeli fokusirati namerno-
onda zelis da bude jednostranost uma.
To je razlog zasto neka stara okultna ucenja-
uce ljude da se fokusiraju na plamen,
plamen sibice, u sustini-
da bi naucili da dovedete svoju paznju-
u vrlo ostar kanal,
da bi gustina energije postala veca.
Um je struktuiran u slojevima, isto kao sto je univerzum struktuiran u slojevima,
od povrsnog do potpunog.
I ako koristimo um na vrlo jednostavnom nivou obicne misli,
imamo vrlo malo sile / snage.
Mozemo jedva mrdnuti i trun prasine preko stola-
bez koriscenja nasih ruku.
Tako slaba moze biti svest.
Ali na najdubljem nivou svesti, svest stvara univerzume.
Ali mi se uvek onda pitamo, zar mi ne...
kad pozelimo za sve one da mogu izleciti dodirom-
i da vaskrsnu mrtve i da stvore krisku hleba u nasim rukama.
I mi se uvek pitamo zasto mi to ne mozemo.
Ali nikada ne mozemo pitati pitanje-
za koje vec unapred ne znamo odgovor.
A odgovor je,
zato sto ne verujemo da to mozemo,
i to se kosi sa nasom agendom-
nasih licnih ovisnosti koje nas definisu.
Nikada nismo imali dovoljno vremena-
da brinemo o bilo kom drugom osim o nasim-
emotivnim ovisnostima i potrebama.
Hej, kako je bilo na snimanju?
Bezveze.
Zvao je tvoj sef.
Zabrinut je za tebe.
Amanda, zelim da ti se zahvalim sto mi dozvoljavas da budem ovde.
Znam da sam ponekad malo previse,
i da ti je tesko nakon Boba i sve.
I...
ti si prosto tako divna.
Napravim nered, i - dobro, ja i ocistim posle, ali to nije stvarno tvoj stil.
Ponekad pomislim da me ti odrzavas normalnom.
Ja?
Dan kad neko bude zbog mene normalan, taj je stvarno u frci.
Kako god...
Napravila sam ti nesto kao poklon zahvalnosti.
Otvori.
Pregledala sam tvoje slike i izabrala meni omiljene.
I trajalo mi je vecnost jer ima toliko puno jako dobrih.
Ovo.
To je za sve divne fotografije koje ces tek naciniti.
Imala sam cudan dan.
Hvala.
Zasto smo ovde?
Ako misli to mogu uraditi vodi,
zamisli sta nase mogu uraditi nama samima.
...Pomisao o tome od cega su napravljene misli.
Postoji li tvar koja cini misao?
Ovo je san sto sanjam.
Isto kao sto u snu ti sanjas, razliciti likovi mogu iznici i doci pred tebe-
i pricati s tobom i sresti te.
Mogu ce je doci do drugog nivoa snevanja gde mozes postati-
svaki od likova koje sanjas.
Mozemo ici unazad i unapred kroz vreme.
Vreme je relativno. - Ono ide unazad kroz vreme.
A onda napred kroz vreme. - Vreme nije apsolutno.
Informacija. - Simetrija obrnutog toka vremena.
Naravno da mozemo ici nazad i napred kroz vreme.
Da li sve realnosti u kvantnom polju postoje u isto vreme?
Stvarni dogadjaj iskustva...
Bukvalno postoje razliciti svetovi u kojima zivimo.
Postoji mikroskopski svet koji vidimo.
Postoji svet van nasih celija. Postoji svet van nasih atoma.
Svet naseg pocetka i jezgra. Ovo su sve potpuno razliciti svetovi.
Imaju spostveni jezik. Imaju sopstvenu matematiku.
Nisu samo manji. Svaki je potpuno razlicit, ali su komplementarni.
Zato sto sam ja moji atomi, ali ja sam i moje celije.
Ja sam takodje moja mikroskopska fiziologija. Sve je to istina.
Postoje samo razliciti nivoi istine.
Najdublji nivo istine otkriven naukom i filozofijom-
je fundamentalna istina o jedinstvu.
Na najdubljem subnuklearnom nivou nase realnosti-
vi i ja smo bukvalno jedno... jedno... jedno.
Ovo je postepeno vodilo ka nekim idejama-
da postoji nevidljiva veza izmedju svega.
Fizicari su ovome dali ime. Oni to zovu 'zakacenost, umrezenost.'
Kako je to Ajnstajn predstavio, on nije...
verovao da kvantna mehanika moze biti istinita,
zato sto je to zahtevalo da postoji neka sumnjiva akcija u daljini.
To je bio njegov izraz.
Ono sto je mislio je da kad imamo nas uobicajeni osecaj o tome
sta predstavlja tkaninu stvarnosti,
izgleda da su ova dva mesta potpuno u prostoru,
odvojena su i nikad se nece dva sresti.
Ali u stvari, to nije istina.
Na nekom dubljem nivou koji ne mozemo sagledati nasim ocima veoma jasno,
dva mesta u prostoru su isto.
Ona su kolocirana, (za)jedno postoje.
Dakle, ako to zamislimo zdravog razuma,
na nacin na koji zdrav razum znaci sta vam vasa cula kazu o svetu,
ako je to nacin po kom je svet konstruisan,
onda stvari kao vidovito i misticno iskustvo nemaju nikakvog smisla,
zato sto sva poenta vidovitog i misticnog iskustva
koja ih cini cudnim,
je osecaj da postoji nekakva veza sa onim sto se desava u tvojoj glavi-
i sa stvarima drugde - drugde u prostoru i u vremenu.
Dakle, ono sto omogucava ovakav pogled kvantne mehanike,
je nacin na koji mozemo uobliciti i smestiti ova cudna iskustva.
I on ga prepakuje iz nekako magicne informacije koja mi ulazi u glavu-
od signala ili neke vrste sila-
u drugaciji pogled, koji je-
na nacin koji imas, da, jeste ovde,
ali je takodje i razasut- razasut kroz prostor i vreme.
I kad sam u mogucnosti da dobijem telepatsku informaciju od nekog udaljenog,
to nije zbog toga sto sam nekako skoknuo do tamo i uzeo je,
vec zato sto je na nekom dubokom nivou-
moja glava i glava neke druge osobe kolocirana.
Postajemo umrezeni sve vreme dok telepatski komuniciramo.
Ta iskustva su tako jaka.
Bukvalno mogu procitati tvoje misli-
Ako postanem zakacen sa tobom.
I takve stvari se dogadjaju. Postoje eksperimenti radjeni na daljinu.
Postoje cak i sada eksperimenti da kad gledas munje ili fleseve svetlosti-
i tvoj mozdani potencijal pokupi potpis tih fleseva svetlosti,
sto se zove 'pobudjujuci potencijal'-
koji moze biti izmeren EEG masinom povezanom za tvoj mozak.
A ja sedim ovde. Nema fleseva svetlosti.
Ne mogu te videti.
Ali, ipak, moj mozdani potencijal, zato sto sam u korelaciji sa tobom-
u kontekstu namere.
Imam nameru da direktno komuniciram sa tvojim iskustvima.
Ta namera proizvodi kod mene - daje mi mogucnost-
imanja sumultanog slicnog potencijala u mom mozgu.
To je prvo radio Jacobo Grinberg na Mexicom univerzitetu,
i sada je ponovio Peter Fenwick u Londonu.
Dan bi trebao da bude zora.
Trebao bi da bude pocetak velike misli.
Probudim se ujutro, i ja svesno kreiram svoj dan-
nacin na koji zelim da se dogodi.
Sad, ponekad, zato sto moj um proverava-
sve stvari koje moram uraditi,
potrebno mi je malo vremena da se sve slegne-
i da dodjem do momenta gde ja stvarno,
sa namerom kreiram svoj dan.
Ali evo je stvar. Kada stvaram svoj dan,
i od niotkud, male stvari se dogode-
koje su toliko neobjasnjive.
Ja znam da su one rezultat procesa moje kreacije.
I sto vise to radim-
vise gradim neuromrezu u mom mozgu,
u kojoj prihvatam da je to moguce-
daje mi moc i podstrek da to uradim sledeceg dana.
I mi svi stvaramo svoje realnosti-
i mi to radimo jer mi smo posmatrac.
Mi smo svi sopstveni posmatraci nase sopstvene realnosti.
I svaka od nasih inividualnih svesnosti-
stvara nasu individualnu realnost na najzacudjujuciji nacin.
Moj sin, Evan, fizicar, kaze da je to jedna dodatna stvar.
Ako se ja drzim jedne realnosti, a neko drugi se drzi druge realnosti -
Hocu da kazem, danas popodne je Super Bowl (finale americkog fudbala).
I realnost koje se drze Eaglesi -
je drugacija od realnosti koje se drze Patriote.
I samo jedna od tih realnosti ce biti stvarna realnost.
Tu ima malo dodatnih stvari, i tu su obrasci medjudelovanja.
Ako drzimo kvantnu fiziku-
i razumevanje veoma jednostavno za prostu osobu -
da nase posmatranje ima direktan uticaj na nas svet.
Ja mislim da ako sve ovo drzimo na jednostavnom nivou, onda bi ljudi
mogli otpoceti da se bave-
pocetkom vezbanja vestine posmatranja.
Vidite, subatomski svet reaguje na nase posmatranje,
ali prosecna osoba izgubi svoju pozornost
svakih sest do deset sekundi u minuti.
Dakle, to ne ostavlja mnogo prostora za nas period pozornosti.
Pa kako moze veoma veliko jemciti na nekoga-
ko nema mogucnost da se cak fokusira i koncentrise?
Mozda smo samo losi posmatraci.
Mozda nismo ovladali vestinom posmatranja-
i mozda to jeste vestina.
A mozda smo toliko ovisni o spoljnom svetu-
i toliko ovisni o stimulansima i reagovanjima spoljnog sveta,
da mozak pocinje da funkcionise-
iz pozicije reakcije umesto iz pozicije kreacije.
Ako nam je dato odgovarajuce znaje i odgovarajuce razumevanje-
i ako su nam date odgovarajuce instrukcije,
trebali bi smo poceti opazati...
merljivu povratnu informaciju u nasem zivotu.
Ako ulozis napor-
da sednes i osmislis novi zivot,
i ucinis to najvaznijom stvari,
i provedes vreme svakoga dana hraneci to-
kao sto bastovan hrani seme, ti ces proizvesti plodove.
Mi pokrecemo holodek.
Mi, kolektivno. Ono je tu.
Ima takvu fleksibilnost-
da sve sto mozes zamisliti, ono ce stvoriti.
I ti saznas. Mislim, tvoja intencija-
cini da se stvori ova stvar, jednom kada si dovoljno svestan.
Da, i sta je onda svesnost? - Sta je svesnost?
Pa, svesnost je stvar koju je jako tesko definisati.
Sta je svesnost? Odakle dolazi?
Ljudi pokusavaju da objasne svesnost-
i pokusavaju da otkriju sta je to ustvari,
sta to znaci za nas kao ljudska bica, zasto je uopste imamo.
Jednostavan nacin objasnjenja je da to ima veze sa budnoscu-
i posebno, svesnosti samog sebe.
To je kako, barem mi, kao ljudska bica, imamo samosvesnost,
tako da kad pogledamo u ogledalo, mi prepoznamo-
da gledamo nas same a ne neku drugu osobu ili zivotinju.
I da li mislite da ce to nauka bolje razumeti-
nego da zonglira sa vrucim krompirom zvanim svesnost,
tu ima toliko mnogo-
kultno religiozne ustajale magije zakacene za to?
Svest je izostavljena iz jednacina fizike-
u sustini, kao i iz kvantne fizike,
zbog vrlo jednostavnog razloga:
Lakse je raditi stvari tako.
Mrzim vencanja!
Vencanje?
Ma daj, Frenk!
Ovo je dobar zadatak, ako ga pogledas na taj nacin.
Sta imam da gledam? 'Da, pristajem.'
Pristali su.
Eh, Boze, Amanda. Mislim, zivis u svojoj proslosti.
Sve u vezi s tobom je u vezi sa onim sto se desilo. Mrzis crkve,
mrzis vencanja, mrzis momke.
Svest (svesnost). Imamo vecu muku definisuci je.
Za mene, svesnost je nusproizvod duha-
na ulasku u gustinu stvari.
Ali mi imamo dug, dug put razvoja,
pre nego sto dodjemo do faze kada to bude imalo smisla za nas-
da zapitamo pitanje: Da li cemo znati Boga?
Vecina ljudi zamislja Boga kao veliku figuru na nebu-
sa belom bradom, koji nadzire ljudsku rasu iz visina.
Oni nas vide ovde na Zemlji kao u nekoj vrsti neutranog terena za testiranje-
gde nas je Bog smestio neko vreme,
i Bog nas gleda odozgo,
belezeci rezultat na svom laptopu,
shodno tome da li se mi ponasamo po njegovim zamislima,
ili ukoliko ga 'vredjamo,' kako je to receno.
Apsolutno necuvena ideja.
Kako bi smo mi mogli uvrediti Boga -
onu vrstu Boga u koju ljudi veruju?
Kako bi to moglo uopste biti njemu vazno?
Kako bi to - iznad svega - imalo veze,
da bi on mogao pronaci tako ozbiljnu situaciju,
da bi nas mogao osuditi na vecnost patnje?
Ovo su bizarne (nastrane) ideje.
Ali, ocito, dobro se drze-
na strahovima i ogranicenjima i nesigurnostima ljudi,
sto je razlog zasto religija moze biti koriscena tako efikasno,
bilo namerno ili drugacije,
na tim nesigurnostima.
Ljudi stanu u red i vrstu vrlo spremno kad im se preti-
ovim kosmickim recenicama vecite kazne.
Kako smo sa Deset Zapovesti uopste mogli-
stvoriti um,
koji bi mogao premasiti prostor i vreme?
Ne, mi smo previse zauzeti proveravanjem stanje nasih emocija-
da bi smo ikada sanjali o beskonacnim mogucnostima.
I mozda je to glavna zavera.
Iako su mozda date osobe mogle odavno-
odbaciti zamke religije,
oni i dalje zive u kalupima religije.
A da cak i ne znaju to,
ali njihova cela koncepcija o tome kako funkcionise realnost,
je sva stvorena kalupima religije.
Dakle, dok to ne izbacite iz svog sistema,
ne mozete nikad postici napredak iz perspektive evolucije.
Jedan od problema sa organizovanim religijama-
je taj da postoji taj osecaj odvojenosti,
da je jedino dobro biti protestant,
ili za ljude koji su katolici da su jedini ljudi koji poznaju pravi put.
I ja sad mislim da, nase trenutno razumevanje kvantne fizike-
je ovo razumevanje potpune jedinstvenosti.
I to da moramo rafinisati nasu duhovnost iz osecaja jedinstvenosti.
Ovo je sustinsko putovanje duhovnosti-
kad postavimo pitanje, 'Zasto se osecam odvojenim sve vreme?'
Kad govorimo o Bogu uvek prizovemo ideju-
bradatog starca koji sedi u oblaku,
koji sudi, posmatra, kaznjava, nagradjuje ili izdaje naredjenja.
jednom kada si na tom putu,
tada si potpuno van puta duhovne evolucije i razvoja.
Najveca molba od svih molbi za ljude-
koji ne zele da odrastu,
ali zele da se veliki roditelj na nebesima brine o njima,
je pitati Isusa da to uradi za njih.
Samo ako dam svoje poverenje Isusu,
on ce me spasiti od mojih grehova-
i brinuce o meni i sve ce biti dobro.
Pa, Isus ne moze pojesti moj rucak umesto mene,
i Isus se ne moze roditi umesto mene.
I niti me Isus moze spasiti.
Zato sto ono o cemu mi u sustini pricamo - u stvarnom kontekstu,
nije biti spasen od bilo koga -
Boga ili neceg drugog.
Svi mi govorimo o licnoj evoluciji.
Jedini razlog zasto postoji ovisnost o religiji-
je neki nacin izlaska iz greske.
Da li to umanjuje velicinu Boga?
Ne. To ustvari otvara barikadu-
i omogucava Bogu da bude vecan,
apsolutan.
Zakoni koji su nam dati su isti zakoni-
kao oni dati ljudima na Siriusu [ zvezda udaljena 8,6 svetlosnih godina ].
Dati nam od ljudi u Rose Univezumu, [ anticko mesto, mesto gde sanjamo ]
ili u 'R' Univerzumu.
Znate, i vas Hubble teleskop je konacno video-
galaksije neizmerljive lepote,
koje u masim srcima i u nasim mislima-
mi zelimo zauzeti.
Uzbudljivo je susresti se sa bicima uzvisenijih umova-
ili nizih umova.
I gde se to zavrsava? Ne zavrsava se.
Ne zelimo da prihvatimo odgovornost.
Ne zelimo da prihvatimo nasu velicinu.
Tako da je vrlo lako za bilo koji sistem razmisljanja,
religiozni ili neki drugi, koji naidje usput -
vrlo je lako da igra na tu kartu, da igra na nase nesigurnosti-
da nas uveri da je sve dobro, i da cemo svi biti zbrinuti.
Mi se u to umotavamo.
Tako, nemojte kriviti religiju.
Krivite nase sopstvene nesigurnosti koje su dozvolile religiji da buja-
i koje su omogucile toliko razlicitih sistema razmisljanja,
koji obesnazuju to napredovanje kroz ljudsku istoriju.
Zato ne mozemo izaci iz toga.
Predstavljam Vam-
Gdina i Gdju Richard 'Buck' Filipowski.
Dozivljavanje necega u sadasnjem vremenu,
sto je okidac,
necemu sto je za nas nabijeno emocijama.
Tako, sada, mi smo postali cak i vise odvojeni-
iz realnosti koja stvarno jeste.
Nov san,
kao munje i gromovi u nasoj glavi,
i njeni elektricni udari kroz nase sinapticko nebo-
u zemlju naseg postojanja-
stvara hemijsku kaskadu u nasem telu,
koja priprema nase telo-
za izazov, postizanje,
slasnog iskustva emotivno.
Ali necemo imati nikakvog izazova,
odista, necemo imati nikakvo 'uzivanje',
ako prvo nismo imali taj hologram-
i te hemikalije koje su nas ucinile,
i radije, promenile nas-
od zastrasene jedinke-
u neustrasive celine u potrazi za snom.
Frontalni rezanj je krunsko dostignuce ljudskog mozga.
Frontalni rezanj.
ovaj frontalni rezanj-
nam omogucava 'raspoznavanje' da promenimo nase misli.
Kroz radnju nervnog sistema,
i specifican naci na koji to implementira kvantni efekt-
vrlo specifican, odredjen nacin,
ne uobicajen, ne zbunjujuci, ne neprecizan,
tako da apsolutno otvara vrata-
za to da slobodna volja postoji kao mogucnost,
sto ne krsi moderna naucna necela.
I to je trajno... do jedne granice-
sa ljudskom subjektivnom impresijom da mi imamo slobodnu volju.
sto nas odvaja od svih drugih vrsta-
to je proporcija naseg frontalnog reznja i ostatka mozga.
Frontalni rezanj je oblast mozga koja je odgovorna za cvrstu nameru,
za donosenje odluka, za regulisanje ponasanja, za inspiraciju.
To je sediste onoga sto nas uslovljava-
da uzimamo informacije iz nase okoline-
i procesiramo ih-
i pohranjujemo u nasem mozgu da bi smo donosili odluke ili birali,
koje su drugacije od odluka i izbora koje smo cinili u proslosti.
Mozak je sacinjen od sicusnih nervnih celija koje se zovu neuroni.
Neuroni imaju sicusne ogranke koji strce-
i spajaju se sa drugim neuronima cineci neuromrezu.
Svako mesto gde su spojeni je integrisano u nasu misao ili secanje.
Sad, mozak stvara sve svoje koncepte-
po zakonima asocijativne memorije.
Na primer, ideje, misli ili osecanja-
su sva konstruisana ili medjupovezana u ovoj neuromrezi-
i sva imaju mogucu vezu jedno sa drugim.
Koncept osecanja ljubavi, na primer,
je pohranjen u ovoj silnoj neuromrezi.
Ali mi gradimo koncept ljubavi od mnogo razlicitih ideja.
Neki ljudi imaju ljubav povezanu sa razocaranjem.
I kad misle o ljubavi, oni dozivljavaju secanje na bol,
tugu, ljutnju, i cak bes.
Bes moze biti povezan sa povredom, koja...
moze biti povezana sa odredjenom osobom,
koja je opet povezana sa ljubavlju.
Na svako posmatranje se moze gledati kao na kvantno merenje.
Ovo kvantno merenje proizvodi secanje.
Mi uvek osetimo nesto nakon-
odbleska u ogledalu secanja.
Ovaj odblesak u ogledalu secanja je taj-
koji nam daje osecaj 'sopstvenosti' - ko ja jesam.
Mozak ne poznaje razliku-
izmedju onoga sto vidi u svom okruzenju i onoga cega se seca,
zato sto se tada iniciraju isti specificni delovi neuromreze.
Znamo fizioloski da se nervne celije-
koje zajedno reaguju zajedno i povezuju.
Ako nesto uobicavate opet i ponovo,
te nervne celije imaju dugorocan odnos.
Ako budete ljuti svakog dana,
ako budete iznervirani svakog dana,
ako patite svakog dana,
ako pravite razloge za sprovodjenje sebe u zrtvu u svom zivotu,
vi prepisujete i dodatno integrisete svoju neuromrezu,
i ta neuromreza sada ima dugorocan odnos-
sa svim onim drugim nervnim celijama koje se zovu identitet.
Takodje znamo da nervne celije koje vise ne saradjuju-
i ne ostaju povezane.
One gube svoju dugorocnu povezanost,
zato sto svaki put kada prekinemo proces misli-
koji proizvodi hemijsku reakciju, svaki put kad ga prekinemo,
te nervne celije koje su povezane jedna sa drugom,
pocinju da prekidaju dugorocnu vezu.
Ako uobicavamo-
nase mentalne vezbe i nasom vestinom postanemo sposobni da to radimo,
desice se da ce odredjeni spojevi u mozgu-
rasti kao rezultat naseg napora.
Postace lakse da radimo to, drugim recima.
Ako prihvatimo tu ideju,
ona ce nam omoguciti da odemo nazad sledeceg dana-
i uradimo to sa vise sigurnosti i vise prihvatanja.
To u sustini-
nije drugacije od molitve.
Vidite, ne postoji religiozni tekst-
koji kaze da misao nije vazna.
Ne postoji religiozni tekst koji ne kaze-
da na tvoju molitvu ili tvoju nameru Bog ne bi trebao odgovoriti.
Ali objasnjavanje toga kako se to desava-
je sve o cemu je kvantna fizika i posmatrac.
Ali opet, kada misao ucinimo-
stvarnijom od bilo cega drugog -
nas mozak je dizajniran da to uradi.
Frontalni rezanj, sa svojim ogromnim prostorom-
je oltar na koji mi smestimo nasu misao,
i on nam daje dozvolu-
da zadrzimo misao u duzem periodu vremena,
i smanjuje volumen spoljnih stimulansa.
Mi gubimo pojam o vremenu i prostoru.
To je momenat kada zagazimo u kvantno polje.
To je momenat kada cinimo da misao postane stvarnija od bilo cega drugog.
Mi smo fizicki, hemijski emocionalna, ljudska bica.
To nije losa stvar.
To samo postaje ogranicavajuce kada nastavimo pristupati-
tim istim emocijama i tim istim stavovima na dnevnoj bazi-
i odemo nigde u kontekstu nase promene ili evolucije naseg zivota.
Kako mozemo reci da smo ziveli ispunjeno svakog dana-
prosto dozivljavajuci iste emocije-
o kojima smo ovisni svakog dana?
Ono sto u stvari govorimo je, 'Moram da ponovo potvrdim ko sam-
i sta je moja licnost, 'Moram uraditi ovo. Moram otici ovamo. Moram biti to.'
Majstor je poprilicno drugacija macka.
To je onaj koji prepoznaje dan-
kao mogucnost u vremenu,
da stvori avenije realnosti-
i nerodjenih emocija-
nerodjenih realnosti,
da dan postaje posemenjavanje-
beskonacnih sutrasnjica.
Postoji deo mozga koji se zove hipotalamus,
i hipotalamus je kao mala mini fabrika.
I na tom se mestu sklapaju odredjene hemikalije-
koje su u skladu sa odredjenim emocijama koje dozivljavamo.
Te odredjene hemikalije se zovu peptidi.
To su kratke sekvence aminokiselina.
Telo je u sustini forma ugljenika,
koja cini 20 racitih aminokiselina sve u svemu-
koje cine njegovu fizicku strukturu.
U hipotalamusu, uzimamo kratke lance proteina koje nazivamo peptidima,
i sklapamo ih u odredjene neuropeptide ili neuro hormone,
koje odgovaraju emotivnim stanjima koje osecamo na dnevnoj bazi.
Tako postoje hemikalije za bes, i postoje hemikalije za tugu,
i postoje hemikalije za to kada smo odlucili da budemo zrtve.
Postoje hemikalije za pozudom.
Postoji hemikalija koja se poklapa sa...
svakim emotivnim stanjem koje dozivljavamo.
I trenutak kada dozivljavamo to emotivno stanje-
u nasem telu ili u nasem mozgu,
hipotalamus ce odmah sklopiti peptide.
Tada ih otpusta kroz sluzokozu u krvotok.
Trenutak kada ga pusti u krvotok-
ono nadje svoj put u razlicite centre ili razlicite delove tela.
Svaka pojedinacna celija u telu ima te receptore na svojoj povrsini.
Jedna celija moze imati hiljade receptora-
nagomilanih na površini, koji kao da se otvaraju-
ka spoljnom svetu.
I kad se peptid pristane na celiju...
on bukvalno, poput kljuca koji ulazi u bravu,
sedne na povrsinu receptora i zakaci se z njega-
i kao da pomeri receptor-
kao da zvono na vratima zvoni, salje signal u celiju.
Vreme je za zurku!
Ono sto se desava u odraslom dobu-
je da vecina nas koja je imala kvar (gresku) usput-
funkcionisemo na emotivno odvojenom mestu,
ili funkcionisemo kao da je danas juce.
Sta je to?
Mesano.
Promena u sebi dakle znaci,
da moramo napustiti starog sebe.
To znaci da moramo ostaviti iza nas nas stari identitet-
na nekoliko momenata...
i poceti nagadjati ko bi smo mogli biti.
Promeniti se znaci prilagoditi nase ponasanje dovoljno-
da to bude trajno.
Nasa iskustva boje ono sto znamo.
Dakle, nema potpuno objektivnog uzdizanja nad bilo cim.
Zato sto nase uzdizanje iznad bilo cega-
ima veze sa nasim prethodnim iskustvima-
i nasim emocijama.
U svemu tome postoji emotivna tezina.
Krenuli smo od emocija kao da su duhovne,
nematerijalne stvari i dosli do stvari -
koje cak nisu ni stvari -
do stvarnih molekula sa molekulatnim tezinama-
i peptida sa sekvencama i strukturama.
Nauka sada zna da hipotalamus stvara neuropeptide-
i ti neuropeptidi su jake hemikalije.
Pa, evo price o peptidu i celiji.
Peptidi pronadju receptore-
i pristanu na njih i ostanu zakaceni.
Onda odu, i onda opet dolaze.
I dok su tu, oni menjaju celiju.
Receptor koji ima peptid koji sedi na njemu-
pokrece celu lepezu biohemijskih dogadjaja,
od kojih neki menjaju nukleus same celije.
Svaka celija je potpuno ziva...
i... svaka celija ima svest,
pogotovo ako definisemo svest i svesnost-
kao tacku pogleda jednog posmatraca.
Postoji uvek perspektiva same celije.
Celija zna gde se nalazi. Celija zna kuda ide.
Celija zna koje proteine proizvodi.
Celija zna da li je na putu da se podeli...
ili je po programu da prestane sa deljenjem.
U stvari, calija je najmanja jedinica svesnosti u nasem telu.
Gladna sam!
Celije urlaju mozgu, govoreci...
Gladna! - 'Nismo dobile nas fiks danas.'
I ona ce poceti slati utiske mozgu. - Hej!
Gladna sam. - I mozak ce poceti da stvara izmisljeno.
To ce zvucati kao glasovi u nasoj glavi.
Gladan sam! - Da pomislimo o razlogu zasto
bi smo trabali biti depresivni.
Da, Gladan sam! - Razmislite o razlogu
zasto bi smo trebali biti zbunjeni.
Razmislite o razlogu za nasu sopstvenu patnju.
I telo ce govoriti mozgu-
da ne dobija svoju hemijsku potrebu,
hemijske potrebe ce se javiti.
I tako ce se mozak tada aktivirati-
i poceti pretragu po nasim ranijim situacijama...
Daaa. - i munjevite slike
ka nasem frontalnom reznju.
Oo, daaa! Osvojili smo celi servirni tanjir!
Daaa, samo tovari! Samo tovari!
Izvrsno! - Oo, daaa!
Pa, moja definicija ovisnosti je nesto veoma prosto.
Nesto sto ne mozes da zaustavis.
Dovodimo sebe u situacije koje ce ispuniti-
biohemijska zapomaganja celija naseg tela-
stvarajuci situaciju koja odgovara nasim hemijskim potrebama.
Uvek se desava meni!
Svakog dana! - Zasto bas meni?
Dakle moja definicija u stvari znaci da-
ako ne mozes kontrolisati svoje...
emotivno stanje, mora da si ovisan o njemu.
Oh, ovo upropastava sve!
Da li su ljudi koji su spremi da dele nase emotivne potrebe,
nasa osecanja, sta god da su.
bilo da su seksualna.
Bilo da su iz pozicije zrtrve - 'Jadna ja. Jadna ja.'
Zasto ja?
Bilo da su osecaj moci. Tebi treba neko da te kontrolise.
Zabava, zabava, zabava.
I ti se osecas kao da si glavni.
Nemoj da umaces svoj dopola pojedeni skamp...
nazad u koktel sos.
osi se ti i tvoji tripovi sa zdravljem! Ja sam mladina sestra!
Umocicu i moje dupe u koktel sos ako mi se bude htelo dodjavola!
Hocu da izadjes tamo i sluzis. Pobrini se da svako ima pun tanjir.
Zabava, zabava, zabava.
Ako ti nista neces da preduzmes...
Pokazacemo ti sta zene hoce!
Sta je realnost?
- Sta je realnost?
Kako da znamo da je to stvarnost? - Sta je stvarna stvarnost?
Uzeli su laboratorijske zivotinje,
i zakacili su elektrode sa odredjenim delovim njihovog mozga-
koji proizvode te neuropeptide.
A ti neuropeptidi su tako jake hemikalije da,
s obzirom na cinjenicu da su trenirali zivotinju u laboratoriji,
da pritisne polugu i oslobodi hemikaliju,
da oslobodi te neuropeptide,
ona ce se izabrati da oslobodi i osvrnuce se na neuropeptide-
vise nego na glad, vise nego na seks,
vise nego na zedj, vise nego na san.
U stvari, zivotinja je isla do granice fizicke iscrpljenosti-
i srusila se pre nego bi se pobrinula za svoje fizicko stanje.
I to je zaista ono sto stres cini nasem telu.
Mi postanemo toliko ovisni o stresu u nasim zivotima,
da ne mozemo napustiti nas posao, iako nas ne zadovoljava.
Ne mozemo prekinuti nas odnos iako nas ne zadovoljava.
Ne mozemo birati, zato sto stimulansi i reakcije-
proizvode hemiju koja zasenjuje nase izbore.
I nismo nista drugaciji od psa koji nema mogucnost da pravi izbore,
zbog svog manjeg frontalnog reznja.
I kako bilo ko moze zaista reci da je zaljubljen-
u odredjenu osobu, na primer?
Oni su samo zaljubljeni u svoja ocekivanja-
emocija o kojima su ovisni.
Zato sto bi ista osoba mogla ispasti iz liste...
omiljenih vec sledece nedelje ne uklapajuci se.
O, Josh!
O! - Amanda!
Kako ne mozes prokleto da vidis?
Ne. Ne, ne, ne ne. Pogresno ste shvatili.
To je - to je sala medju fotografima.
Nastavite sa vasim... muzika.
Da li si - da li si OK?
Pa, ja...
Videla sam da mladozenja zaskace neku devojku.
Kad?
Upravo sada!
Ja sam bio sa... sa mladozenjom...
Hej, ja znam da citam sa usana! - Izvini.
Bio sam sa mladozenjom upravo sada.
On voli Paulette.
Gde?
Poljaci - svi izgledaju isto u smokingu.
Svako je tajno avanturista.
Svako voli avanturu.
U pitanju je samo prvi korak.
I jednom kada imaju trenutak uvida,
ta spoznaja nosi frekvenciju.
Nosi poruku.
Celije u telu su ozivljene mogucnoscu.
Ozivljene su nepoznatim potencijalima.
Ozivljene su buducom istorijom ili buducom sansom-
koja moze biti niz zeciju rupu jos malo dalje.
I ako dozvole sebi da iskuse nepriliku i frku-
i misticizam, i mogucnost,
da kad izadju iz zecije rupe budu druga osoba,
oni su druga osoba.
I sad idu nazad u svoj svijet.
i zato sto su obradili informaciju-
i napravili stazu u umu i u mozgu,
njihovo gledanje u svet vise nikada nece biti isto.
Kako mozemo reci da smo ziveli u potpunosti svaki dan-
prosto dozivljavajuci iste emocije o kojima smo ovisni svakog dana?
Gospodar je prilicno drugacija vrsta macke.
Jos jedno pice?
To je onaj koji vidi dan kao sansu u vremenu-
da stvara avenije realnosti-
i emocije koje su nerodjene,
da dan postane bezgranicne sutrasnjice.
Za mladozenju! - Za mladozenju!
Vuu!
Sta ima, momci? - S'a ima?
Zdravo. - Sta nam treba?
Neke ribice. - Koje se isticu!
Yeah, baby!
Da, to je psihosomatska mreza, i da, neki od nas,
znate, posebno adolescentni decaci-
su pod kontrolom nizih... centara.
Jos pica. Jos pica.
Oko nema kontrolu nad molekulima emocija.
Ono je vise... ne zelim reci u milosti emocija.
Ali ovi cesti pokreti oka koji nam...
pomazu da odlucimo na sta da se fokusiramo-
su smesteni u srednjem mozgu,
i tu mozes pronaci opijatne receptore-
i receptore za mnoge druge peptide.
Dakle, jos jednom odlucujuca komanda za potragu koja se desava,
se odnosi na pronalazenje odredjenog emotivnog stanja.
Oh, oh, bogo. Ona se ne bi okrenula za mnom. Ne.
Oh, mama!
Whoo! Sta cekas kog djavola?
Hajdete, vi male cmizdrulje! Pobogu! Ne mogu da verujem!
Sta ste vi - ooh, hajde. Polazi ovamo.
Samo se sklanjajte odavde do djavola.
Zdravo, seceru. Hajde, lutko.
Znas da to zelis. Oh, nemoj me tako gledati.
Sta je sa ljudima ovisnim o seksu?
Ustvari, seks sam po sebi je izum-
koji nam omogucava da vidimo u buducnost.
Mislite malo o tome.
Whoa! Whoo!
Zdravo tamo, veliki momce.
Oh, mama!
Jel' ti to raketau dzepu, ili si samo srecan sto me vidis?
Hocu da cujem malo polke, OK? - Pusticu polku.
Ne mozes imati poljsko vencanje bez polka muzike!
Ne! Ostavi to! Sklanjaj svoje ruke!
Kako mozes imati poljsko vencanje bez poljske muzike?
Sklanjaj svoje ruke sa moje opreme!
Nje poljsko vencanje bez polke!
Nas um bukvalno stvara nase telo.
Ali sve pocinje u celiji.
I ko izdaje naredjenja celijama?
Naredjenja dolaze iz neuromreze u nasem mozgu,
i bazirana su na iskustvima i informaciji koju smo pohranili tamo.
Koristimo samo jednu kutiju-
resenja za nas zivot-
koja uzrokuju da se pojavi hemija.
Dakle, u nameri da promenimo nasu hemiju-
mi bukvalno moramo promeniti neuromrezu,
Sto bi znacilo da moramo promeniti nas identitet,nasu licnost,
sto znaci da bi smo morali promeniti nas stav,
ili promeniti nacin na koji se ukljucujemo u nase okruzenje.
I svaki put kada nastavimo da budemo ista osoba-
i nastavimo da dozivljavamo iste stavove,
sve sto radimo je ojacavanje-
nas samih sa istim identitetom.
Jednom sam napravila malu salu u zenskom zatvoru.
One su sve heroinski ovisnici.
I tako sto sam im objasnjavala da one imaju receptore za heroin,
i da sto vise heroina uzmu,
njihova mogucnost da stvore svoje licne unutrasnje endorfine,
njihov licni unutrasnji heroin prosto pocinje da opada-
i njihovi receptori postaju manje osetljivi,
ili ih je u stvari manje.
Dakle, to su te stvarne promene.
Onda ova nova informacija o tome kako se stvara manje mozdanih celija-
tako da ljudi postanu nekako...
U svim ovisnostima oni postaju zaglavljeni u starim obrascma.
Mentalni zivot osobe-
postane dominiran bolom,
tako da je sve sto opazaju i prihvataju obojeno bolom.
I ponekad, svaki nacin na koji reaguju i sve sto urade-
postaje sve u vezi sa njihovim bolom.
Jedna od stvari o receptorima je da, se oni menjaju u svojoj osetljivosti.
Ako je dati receptor za datu drogu ili unutrasnji poriv-
bombardovan-
dugo vremena i na intenzivan nacin,
on ce se bukvalno skupiti.
Bice ih manje, ili ce biti-
povezani na takav nacin da ce se desintetizovati ili postati manje kontrolisani.
I tako ce ista kolicina droge ili unutrasnjeg poriva-
izazvati mnogo manji odgovor.
Ne! Ne!
Ako bombardujemo celiju istim stavom-
i istom hemijom-
iznova i iznova na dnevnoj bazi.
Kad ta celija odluci da se deli,
kad stvori sestru celiju ili cerku celiju,
ta sledeca celija ce imati vise mesta za receptore-
za te odredjene emocionalne neuropeptide-
i manje receptorskih mesta-
za vitamine, minerale, hranljivu materiju, razmenu tecnosti,
ili cak otpustanja otpadnih proizvoda i toksina.
Sad, svo starenje je rezultat-
neodgovarajuce produkcije proteina.
Sta se desava kad starimo?
Nasa koza postaje - gubi elasticnost.
Pa, elastin je protein.
Sta se desava sa nasim enzimima? Ne varimo vise teko dobro.
Sta se desava sa nasim zivotnim sokovima?
To su proteini koji postaju krti i kruti.
Sta se desava sa nasim kostima? Postaju tanke.
I svo starenje je rezultat-
nepravilne proizvodnje proteina.
Tako, pojavljuje se pitanje - da li je zaista vazno sta jedemo?
I da li ishrana zaista ima efekat-
ako celija uopste nema receptorska mesta-
nakon 20 godina emocionalnog nasilja-
da uopste ne moze da primi ili pusti unutra hranjive materije-
koje su potrebne za njeno zdravlje?
Ako znamo misli jedne osobe-
najbolje cemo ih znati-
po njihovom ovisnostima,
njihovim kontinualnim, kroz 24 sata-
u kontinuumu -
onoga kakve emocije pokazuju u svojim telima,
znacemo njihove misli.
Mrzim te.
Mi se nikad, ikad-
ne reinkarniramo u 'Volim-te-tako-mnogo' ljude.
Mi se uvek reinkarniramo-
u situacije onoga zbog cega mi mrzimo sebe.
Mrzim te!
Idiote!
Odvratna si!
Pogledaj se! Ruzna si!
Ti ne vredis nista!
Ti staris!
Mrzim te!
Zapitas se, zar ne?
Ako misli to mogu da urade vodi,
zamisli sta misli mogu da urade-
nama.
Niko nikad nije dosao,
i ikad ti dao dovoljno, inteligentnog znanja-
o tvom divnom tebi,
kako mozes raditi iznutra napolje.
Zasto imas ovisnosti? Zato sto nemas nista bolje.
Nisi sanjao ni o cemu boljem-
zato sto te niko nikad nije naucio da sanjas o necemu boljem.
Postoji podatak da kad su ljudi ovisni o,
bilo kokainu, heroinu,
nikotinu, alkoholu...
svi oni izgleda dele vlasnistvo nad blokiranjem rasta novih mozdanih celija.
I opet moze se potpuno povratiti-
jednom kada je uzimanje droge zaustavljeno.
Oh, kucence.
Ako ne vidite zamke, morate proci kroz sranja
dok ne budete videli zamke.
Zato sto ako ne vidis - to je tvoja jedina masina za ucenje.
To je tvoj jedini put da pocnes da razumevas nesto novo.
Tako...
univerzum donosi te stvari pred tvoja vrata-
i postoji ucenje u njima za tebe,
ako si voljan da se ogledas u njima-
i voljan da mislis dalje od rigidnog mozdanog stelunga.
Mogu li...
Wow.
Pozajmiti tvoju pazu za zube?
Hvala!
Kada govorim o 'mi' nestajanju...
Ne mislim da mi fizicki nestajemo.
Ono sto mislim je da se mi izmestimo iz oblasti mozga,
koji se odnose na nasu licnost,
A sto ima veze sa nasim asocijacijama ka ljudima, nasim asocijacijama ka mestima,
nasim asocijacijama prema stvarima i vremenima i dogadjajima.
Mi ne postojimo u asocijativnim centrima u nasem mozgu-
koji pomovo potvrdjuju nas identitet i reafirmise nasu licnost.
Mi sad imamo nauku da potvrdi sta nase misli rade-
i kako one cine nase telo slabim.
Mnogo naucnika koji zaista istrazuju ovo,
sa bihejvijoralnom kinesiologijom i na druge nacine,
pokazuju da nase misli cine nase telo slabim.
I misli u prilicnoj meri cine tvoju stvarnost.
One stvaraju ono sto ces misliti o sebi.
Ako si debela, ali mislis da si lepa, bices lepa.
Ali vecina zena su - mi se poredimo sve vreme sa nemogucim slikama-
Od Barbike do modela,
i tako mi mislimo da je sva nasa vrednost u tome kako izgledamo-
i kako ce nas drugi ljudi primetiti.
Mi smo uvek u potrazi za nemoguciim standardima.
Ono sto je povezano sa njihovim licnim emocionalnim ovisnostima-
su filmovi i drame i vesti i svi mediji,
i to je tako divno danas-
u obezbedjivanju tih iskustava ljudima bez njihove potrebe da budu tamo.
Ali ipak...
Ali ipak-
to ne definise ljudsku velicinu.
Oni su tako hipnotisani svojim okruzenjem,
kroz medije,
kroz televiziju,
kroz ljude koji zive i stvaraju ideale,
da se svako bori da postane,
ono sto niko ustvari postati ne moze,
u okvirima fizicke pojave-
i definicijama lepote i vrednosti,
koje su iluzije,
kojima se vecina ljudi predaje i zivi svoj zivot u 'mediokritetsitini'.
I mogu ziveti taj zivot i dusa moze da nikad...
I moze se desiti da njihova zelja zaista nikad ne izadje na povrsinu.
Tako oni mogu zeleti da budu nesto drugo.
Ali ako izroni na povrsinu,
i oni se zapitaju postoji li nesto vise,
ili zasto sam ja ovde, koja je svrha zivota,
kuda ja idem, sta se dogadja kada umrem,
i oni pocnu da pitaju ta pitanja,
oni pocinju da flertuju i pocinju da imaju interakciju-
sa osecajem da oni mozda prozivljavaju nervni slom.
U stvarnosti, ono sto oni rade je-
da se njihovi stari koncepti o tome kako su videli svoje zivote i svet-
pocinju raspadati.
To je razlog sto vrlo malo ljudi ucine ovo putovanje-
zato sto je duboko uznemirujuci.
Svi modeli po kojima smo ziveli moraju biti razbijeni-
svi od kojih se moramo osloboditi u tim smislu.
I ponekad tu je i jedan neugodan period-
izmedju komfora koji smo poznavali ranije-
i pravog stanja komfora kada smo gospodari naseg bica,
koji sledi nakon tog intervala haosa.
Vecina ljudi, kad upadnu u haos, odustanu od nade-
i odu nazad u staru, pogresnu sigurnost.
Oni uspeju da zive razuman zivot-
i oni dodju do toga da umru u nekoj vrsti mira,
ali nislu napredovali u duhovnom smislu ni malo-
u tom eksperimentu koji mi zovemo zivot.
Mi smo na potpuno novoj teritoriji u nasem mozgu,
i zato sto smo na posve novoj teritoriji,
mi prevezujemo nas mozak-
bukvalno spajamo ga na nov nacin.
Tada, nas to u osnovi menja od iznutra ka spolja.
Ako promenim moj um, da li cu promeniti svoje izbore?
Ako promenim izbore, da li ce se moj zivot promeniti?
Zasto ne mogu da se promenim? O cemu sam ovisan?
Sta cu izgubiti od toga za sta sam hemijsli vezan?
I za koju osobu, mesto, vreme ili dogadjaj ja imam hemijsku povezanost,
koju ne zelim da izgubim,
zato sto cu mozda osetiti hemijsko povlacenje od toga.
Otud, ljudska drama.
Ovaj zivot je samo strana u jednoj ogromnoj knjizi-
u kojoj cemo mi uvek biti oni sto jesmo.
Ali uvek-
sa nerazlucivom-
probadajucom-
ambicioznom potragom,
potragom koja nas vodi-
od mucne samo-reflekcije, samo-mrznje,
i u samo-kreaciju-
novih snova.
I mi smo ambiciozni bogovi.
Ovo je jedina planeta u Mlecnom putu-
koja ima stanovnistvo koje je zaronilo-
u enormnu podloznost religiji.
Znate li zasto je to tako?
To je zato sto su ljudi postavili ispravno i pogresno.
Ja jesam rekao da nema ispravnog i pogresnog.
Da li to znaci da je sve dozvoljeno? Apsolutno ne.
Problem koji ja imam sa ispravnim i pogresnim su te kategorije-
nije u tome sto ja zelim da je sve dozvoljeno,
nego sto ispravno i pogresno ne doseze dovoljno daleko.
Oni nisu nikad zgresili.
Oni nikada nisu zgresili - gresili, da.
Vanmoralne konfrontacije sa drustvom.
Ali to je njihova nedaca. Zato su ovde.
Da grese, da uce, da istrazuju.
I koriste mudrost tog iskustva da stvore jos vece snove.
Nema niko ko belezi podatke gore.
Podaci su ovde, i ja cu morati da se suocim sa njima.
To je daleko bolnije nego Bog na nebesima koji skuplja podatke.
Dakle, svako ko se sprema na putovanje prosvetljenosti...
ce biti apsolutno nepogresiv u svemu sto oni urade.
Da li je to zbog straha od prokletstva? Ne.
Ili zbog kazne bozije? Ili zato sto sam zgresio i
sto nemam oprostaj?
Ne, ne, ne. Mislim, ovo su sve izgovori koji nas
drze dalje od stvarnog problema.
Stvarno osvescena osoba-
ce videti da svako delovanje...
ima svoju reakciju sa kojom se moram suociti.
I ako sam mudar, necu raditi razne stvari-
koje ce uzrokovati sa se sa tim moram suociti i resiti to-
i izbalansirati to u svojoj dusi kasnije.
To je stvarni kriterijum.
To da bi Bog, ili fundamentalni nivo realnosti.
zavisno od toga kako to ljudi opisuju...
Zaista - mislim, teoretski, trebao biti svugde.
To je nesto... Tacno kako bi se to manifestovalo,
ili kako bi se Bog prikazao u svetu...
je jos vise komplikovano pitanje, ali...
Mislim, da zasigurno iz vise tradicionalno religiozne perspektive-
ljudi su na neki nacin pobegli od Boga kao osobe.
Desilo se veliko pomeranje od Boga odozgo, ili tamo negde,
ili u tome - gde bilo -
prema Bogu u nama.
I to je poboljsanje,
ali mi ne zelimo da stvorimo neku ideju koja... koja...
da Bog unutar nas, a opet biti odvojen,
sto vecina ljudi misli.
Oni misle da je Bog u nama kao u nekim od onih filmova o vanzemaljcima,
znate, gde neko bice provali iz mojih grudi.
Bog nije u nama na taj... Glupi nacin.
Sta to znaci je... da u Bogu mi zivimo, pokrecemo i imamo nase bice-
da smo mi sami, u stvari, bozanski.
Kakav je odnos izmedju mene bozanskog i tebe bozanskog?
Nema odnosa zato sto jeste samo jedno bozansko.
U nama oboma.
Svi ljudi su bozanski ljudi.
Nije li ironicno-
da bi svi rekli da je ovo glas djavola?
Ili da je ovo svetogrdje?
Ako je ovo svetogrdje,
onda ono sto je obecano svima-
je 'prozetost' sa Bogom koja je nerazdvojiva.
Znanje omogucava mozgu da pocne da biva povezan.
I pocecemo uvidjati ono sto je uvek postojalo.
Ali zato sto zivimo u tim rutinama, automatizovanim programima,
nismo u mogucnosti da vidimo, zato sto mi procasiramo nas um na osnovu poznatog.
Uciti znanje znaci da mi ucimo nove stvari.
A uciti nove stvari znaci da mi sakupljamo informacije-
i stvaramo povezanost sada da bi smo poceli da razvijamo osetljivost-
da bi smo videli stvari po prvi put.
Postoji ogroman potencijal da promenimo nacine ponasanja-
i karakteristicne obrasce u koje smo upali.
U stvari, ako ste slusali-
i zapamtili bilo sta od ovoga sto sam rekao,
vasa fiziologija je drugacije od one koja je bila pre toga.
To je nesto sto je Eric Kandel,
skorasnji dobitnik Nobelove nagrade za medicinu i nauku,
rekao vrlo elokventno u govoru,
da je osnovna memorija prekodirana-
vasa geneticka struktira je promenjena.
I dok bi smo ranije pricali o nervnom sistaemu,
kao o vrlo rigidnoj stvari koja nije imala mnogo kapaciteta za promenu,
2033
mi sada znamo da na mnogim nivoima, to nije tacno.
I u stvari, postoji ogromna kolicina plasticnosti,
koja u osnovi znaci mogucnost promene na nivou nervnog sistema.
I ako pogledate strukturu ljudskog mozga detaljno,
vidite da je u stvari specificno dizajniran, pazljivo projektovan-
da iskusi sjedinjavajuce polje da iskusi jedinstvo zivota.
Svi smo mi povezani.
Hocu reci, ja mislim da je najosnovnija stvar -
to da smo mi povezani istim energetskim poljem.
Mi plivamo u moru svetlosti u sustini, koje je polje nulte tacke.
I ja kazem, prva stvar, koju morate uraditi...
morate se udaljiti od cele ideje odvojenosti.
Zato sto je odvojenost najveci problem sveta danas.
Uzmete ovu predstavu umrezenog univezuma,
i primenite na ljudsko iskustvo,
jer i ljudsko iskustvo je deo univerzuma takodje.
I onda kazete, 'Pa, hajde da pretpostavimo da je iskustvo umrezeno,
onda, kako bi se manifestovalo?'
I onda mozemo poceti prolaziti kroz...
nacine na koje bi se to moglo maniofestovati.
Ako postoji povezanost sa drugim umom, mi to nazivamo telepatijom.
Ako postoji povezanost sa nekim drugim objektom negde drugde.
to bi smo nazvali vidovnjastvom.
Ako postoji povezanost u kojoj se desi da prerastemo vreme.
to bi smo nazvali predznanjem.
Ako postoji povezanost u kojoj se na neki nacin moja namera
ispolji u svetu,
mogli bi smo je nazvati psihokinezom, ili udaljenim lecenjem ili nesto slicno.
Tako mozete ici kroz listu od verovatno 12 vrsta psihickih iskustava-
koja su dobila nazive kroz godine, kao telepatija.
Ali ovo je zapravo samo vrh ledenog brega.
Ljudi pitaju, 'Zasto si tako zainteresovan za Planckovu skalu,
'vrlo ultimativno malu kad govorimo o duhovnosti?-
Jer je duhovnost ocigledno tu napolju. Ona je svugde.'
I odgovor je da, jeste, Planckova skala je ultimativno mala,
ali je takodje svugde.
Gde god da odes, eto je.
I zato sto je holografska, ona se ponavlja u razlicitim velicinama-
kao fraktali kroz univerzim.
Rekao bih da ono sto je kvantna fizika u 20. stolecu,
sta god da ce biti novo ... spajanje nauke i duhovnosti,
to ce obeleziti 21. stolece.
Mi svi stvaramo buducnost.
Mi svi stvaramo ono sto je van nas.
Niko od nas nije nevin u tom smislu.
Ako postoji nesto napolju sto nam se ne svidja,
ne mozemo se zaista samo okrenuti od toga,
jer smo mi saucesnici u stvaranju ovako ili onako.
I mi moramo uraditi prave stvari,
u pokusaju da buducnost bude najbolja za sve nas.
Mi smo pricali do sada o-
slobodi u nasem licnom zivotu i kvantnoj fizici,
o tome da oslobadjamo i oslobadjamo i ...
oslobadjamo nasu realnost ka ultimativnim realnostima.
Da, naravno da one postoje.
Ali nakon sto smo njih postigli, sta tada? Sta je sledece?
Kada napravimo to pomeranje od mene ka jednom?
Kada smo mi podsvesni um?
Kada smo mi znanje jednog, transpersonalnog sebe
Kada pocnes da uvidjas sta je tvoja prava priroda,
tada vise nema pitanja i vise nema odgovora.
I tada je samo iznenadno shvatanje.
Sada si se vratio iz zecije rupe-
i pocinjes se ponasati-
u ovom svetu iluzije i cuda i magije,
sa tim razumevanjem da nikada neces umreti.
i da se nikada nisi rodio.
Izbor po svesnosti van ovih mogucih dogadjaja,
stvarni dogadjaj iskustva nadolazi.
I tako, po prvi put, nauka se susrece sa slobodnom voljom.
Svest je slobodna, jer nema matematickog opisa subjekta,
samo objekti mogu biti opisani matematicki,
i samo do granice da su oni mogucnosti.
Vrhovno pitanje i dalje ostaje: Ko je onaj koji bira?
Da li sve realnosti postoje u isto vreme?
Da li postoji mogucnost da svi potencijali postoje jedni pored drugih?
Dobrodosli u Ravnu zemlju,
svet od samo dve dimenzije.
Samo napred i nazad, levo i desno.
U ovom svetu, ne postoji gore i ne postoji dole.
I rekoh Reju, 'Gde je Dotty?'
On rece, 'Pa, Ona je napolju u Liniji.' I ja rehoh, 'Pa.'
Odakle je to? Koji k... je ta stvar?
U ovom svetu, dvodimenzionalna bica koja zive ovde-
nemaju predstavu o trodimenzionalnim predmetima.
Ovi dvodimenzionalni Ravnozemljani-
ne razumeju sta je kocka,
sfere, kupe,
ili vash licno.
Iz njihove 2-D perspektive
moj 3-D prst izgleda otprilike ovako.
Oh, moj boze.
Sta je na zaboga ravnoga ovo? - Da li ste videli to?
Bezite!
Zdravo, mali kruzicu.
Strah od nepoznatog,
ili bolje receno, jos uvek ne-znanog?
To je slagalica.
Ako vidimo samo ono sto znamo,
kako onda iko ikada vidi bilo sta novo, neznano?
Kako onda ikad izadjemo iz nase kutije?
Zdravo, mali kruzicu.
Ne boj se.
Ko je to rekao? Gde si ti?
Ovo je uvek zeznuto za objasniti.
Ja sam u drugoj dimenziji, drugom prostoru.
Ja sam iznad tebe.
Ne, nikad, nikad ne govori tu rec.
Koju rec? - 'I' rec.
Iznad?
Zabranjena je.
Pa, sta ti mislis da to znaci?
Ne znam, i ne zelim da znam.
Mozes biti strogo kaznjen ako koristis tu rec.
Da li si ti duh?
Nadam se da nisam.
Ja samo imam drugaciju perspektivu od tvoje.
Ja mogu videti stvari na nacin na koji ti jos uvek ne mozes.
Ma nemoj? Kao sta na primer?
Pa, dobro.
Imas sef sakriven u tvojoj ostavi.
A u njemu-
imas 12 novcica, testament i pasos.
Kako si to znao? Sta si ti?
Da li si ti bog?
Pa, ne vise od tebe.
Vidis, posto sam ja iznad tebe-
u trecoj dimenziji.
Ja mogu videti unutar stvari u tvom svetu.
Treca dimenzija? Ti si blesav duh.
Postoje samo dve. Gledaj.
Dakle, ako bih ja hteo da dotaknem unutrasnost tvog stomaka,
kako bih to mogao uraditi?
Pa, morao bi da proseces kroz moju kozu.
U suprotnom, nemoguce je.
Stani, stani.
Da li si spreman za vise?
Vise cega? - Dimenzija.
Oh. - Pravaca.
Ne, da, ali...
Ali pravaca nema...
vise?
Sta ce se desiti sa mnom? Sta cu postati?
Morao bi postati da bi znao.
OK. - Izvrsno.
Nisam nikad znao.
Nije li smesno?
Ono cega se najvise bojimo-
je ono sto nas najvise uzbudjuje.
To ima efekat na stvaranje slucajnosti njihovih x-osa-
i nista interesantno se nije desilo sa njima nakon toga.
OK.
Dobro.
To je lak nacin da se izazove smeh ovde.
Tako ih ne mozes pitati za njihovo misljenje jer znas sta ce ti oni reci.
'Pocinjes da se ponasas drugacije.-
Vise si mi se svidjao onako.'
I to je odlican znak da vam se desava promena.
Ipak, mozes to i izmeniti, ako bi morao, ipak, zar ne bi?
Ah. - Ah.
Nije lepoo.
Gde - ko moze imitirati Heimlicha?
OK. Da li snimamo?
Grcki filozof, Tales, je govorio o tome...
kako se kroz vodu, duh moze materijalizovati.
I ja verujem da ako zelimo da svet...
bude u miru mi moramo naci vodu sa mirom.
Ja ucim o kvantnoj fizici. Ponekad je predajem.
Napisao sam knjigu o kvantnoj fizici i mnoge knjige-
koje razjasnjavaju znacenje kvantne fizike.
Nakon mog Ph.D. na Harvardu, otisao sam na CERN,
evropsku laboratoriju za istrazivanje cestica,
ali mozda sam najvise poznat po otkricu-
sada vec slavne N=1 lokalno supersimetricne obrnute SU(5)
Velike Zajednickopoljno Polje Teorije
Nemojte napraviti gresku-
i misliti da je naucna zajednica ustvari naucna.
Dve stvari. Prva, Hocu da zahvalim Davidu za...
Zdrav skepticizam je vazan,
i neobicne tvrdnje zahtevaju neobicne dokaze.
Sad, problem je-
u tome sto se ljudi koji brane konvencionalni pristup svesnosti,
mozak jednako um jednako kompjuter...
ponasaju kao da imaju dokaz a mi ne.
A sve sto imaju je...
OK? Izvinite na mom...
Koje stvaraju neuromreze na prvom mestu.
Koje su sta? Um.
Sta je um?
Um - hvala.
Ovo se naziva bozanskom intervencijom.
Odozgo.
Ali on ima stope od gline.
Ukljucila sam se u ovo zato sto je moj dokaz - Ne. idemo iz pocetka.
Idi nazad u vreme.
Mogu otici nazad i popraviti to. OK. - Tako je. Mozes.
OK. Zovem se Lynne McTaggart.
Autor sam knjige koja se zove Polje.
Ja sam Dr. Daniel Monti. Ja sam fizicar-
sa specijalnim obukama iz psihijatrije i ljudskog ponasanja.
Ja sam stalni predavac na Jefferson Medicinskom koledzu.
Cuo sam da neki ljudi kazu da je svest-
ovo divno vlasnistvo u univerzumu,
koje ima narocitu naklonost ka ljudskom mozgu.
Ako je to tacno, onda svest-
ima oko kilogram i po i izgleda pomalo kao sivi karfiol.
Vreme je za sou. - ...kazem malo o sebi.
Oh. Svetlo vec trepce.
Vidite? Ovo se desava kad go ja govorim. Cud...
Cudne stvari se desavaju.
OK.
U redu. Pa...
Gledajte. Kda ga drzim, ostaje upaljeno. Sta to znaci?
U redu.
Oh. To je OK. Mozda Bog hoce da se sretnem s tobom.
Zdravo.
U stvari, uradili smo ovo na konferenciji,
kada smo pitali ljude... koliko ljudi imaju neki unutrasnji osecaj itd.
I 80% ljudi to kaze. A onda mi kazemo,
'Medju vama koji ste vrlo skepticni prema nekonvencionalnim tvrdnjama,-
koliko od vas - misleci sada na 30% publike koja
ne veruje u bilo sta od ovoga -
koliki broj od vas narode je imalo interesantne unutrasnje osecaje
za koje se ispostavilo da su tacni?'
80 procenata.
Dakle, kada su ljudi skepticni o neobicnim stvarima,
to je potpuno razumljivo zato sto postoje sve vrste
besmislica tamo napolju.
Ali kada donesete te fenomene u laboratoriju-
i iskljucite sve uobicajene nacine kojima bi ste mogi to da razumete,
ispostavi se da one imaju tu psiho komponentu.
Evo nas kako u stvari filmujemo velike mislioce.
Svako u ovoj sobi je veliki mislilac,
sada kada smo ih naveli da razmisljaju.
Stos je uvek u tome, zar ne?
Ti verovatno imas vise da kazes o ovome.
Ne.
Izvini za to. - To je u redu.
Multiple personality disorder ima da kaze o stanju svesnosti?
I drugo je,
sta vas je navelo da zelite da postanete fizicar u pedesetoj?
OK. Pa, pretpostavljam multiple personality disorder.
Ja sam ustvari zeleo da postanem fizicar kad sam imao cetiri godine, verovali ili ne.
Kako postajemo sve vise unutar-sebe-organizovani, OK,
ispoljicemo-
kvalitete tih dubljih nivoa dole niz zeciju rupu.
I tako mi postajemo duhovni gospodar-
kada mozemo uticati na stvari sa hiljada milja daleko.
Tako ako pocnemo da gledamo na to sve,
cini mi se da je jedini put iz ovoga koji ja razumem-
je da postoji inteligentno prisustvo.
Postoji neka vrsta 'jedno-umlja' kako je to zovem,
ili Bog ako hocete da to nazovete tako.
Promisljajte o tome malcice.
Savrseno. - Hvala vam.
Sta sam rekao? Sta cete da uradite sa tim?
Griz! Odgrizli ste parce iz nicega!!
Preveo: Andrej Smitran andrej.smitran@gmail.com
OK. To je dobro.